o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ Jumala ei ole Ihmemaan velho 5/8
YLISTYKSEN ÄÄNI
Olimme kadoksissa ja rikki
Nyt olemme löydettyjä ja valittuja
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Olemme löytäneet vapautesi
Elämme vain Sinulle
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Tämä ääni kuuluu kansallesi, joka seuraa Sinua kaikella voimallaan
Tämä on ylistyksen ääni
Yhdessä ylistämme Sinua
Kokoamme vapauden äänen
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Emme pysy vaiti
Puolustamme rakkautta ja oikeudenmukaisuutta
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Tämä ääni kuuluu kansallesi, joka seuraa Sinua kaikella voimallaan
Tämä on ylistyksen ääni
Kuulutamme ylistystä Sinulle
Kaikessa maassa
Kuulutamme ylistystä Sinulle
Kaikessa maassa
Kuulutamme ylistystä Sinulle
Kaikessa maassa
Kuulutamme ylistystä Sinulle
Kaikessa maassa
Pari viikkoa sitten aloin puhua kokemuksistani rukousjonossa.
Jouduin konferenssissa palvelemaan rukousjonossa.
En ole ikinä kokenut rukousjonokulttuuria mielekkääksi.
Tiedän, että teistä monet ovat minun tavoin tympääntyneet siihen.
Ei ole hyödyllistä eikä viisasta opettaa, -
että sillä tavalla saadaan läpimurto ja kohdataan Jumalaa.
Kerroin teille, mitä sanoin ihmisille rukousjonossa -
ja millaisten asioiden puolesta ihmiset pyysivät rukousta.
Kenelläkään ei ollut aihetta, jonka puolesta olisin voinut rukoilla.
Ne olivat asioita, jotka ihmisen pitää tehdä itse.
Halusin johdatella teitä pohtimaan, -
mitä ajattelette Jumalasta.
Miten mielestänne Kristus teissä muuttaa asioita?
Miten uskotte Kristuksen teissä toimivan elämässänne?
Viime viikolla puhuimme joukosta, joka oli vaivattu ja avuton.
Jeesus ymmärsi, että he olivat paimenta vailla.
Paimenen tehtävä on voimauttaa ja auttaa, -
niin etteivät ihmiset elä painolastien alla.
Paimen ei vapauta asioista kätten päällepanemisen kautta.
Hän ohjaa vaikeuksien yli ja auttaa kasvamaan.
Viime viikolla luimme miehestä Betesdan altaalla.
Jeesus kysyi: "Haluatko tulla terveeksi?"
Hyvinvointi ja toimivat jalat ovat kaksi täysin eri asiaa.
Jeesus tiesi, että ihmiset sairastuvat odottaessaan muutosta.
Aluksi miehellä oli vain fyysinen vamma.
Kun se ei parantunut, mies alkoi sairastua sisäisesti.
Jumala toivoo, että voisimme hyvin. Se on paljon muutakin, -
kuin pelkästään fyysistä terveyttä.
Olemme usein hakeneet pikaratkaisua rukousjonosta, -
mutta emme tulleetkaan hyvinvoiviksi.
Sairastuimme uudelleen.
Emme usein puhu näistä asioista seurakunnassamme, -
koska emme ole harrastaneet rukousjonoja kymmeneen vuoteen.
Rukousjono-pikaratkaisu- kulttuuri on sisäänrakennettua.
Törmäätte siihen varmasti jossakin.
Saatat törmätä ihmiseen, -
joka on kasvanut uskomaan siihen, -
että Jumala korjaa kaikki hänen ongelmansa.
Rukousjono on vain yksi esimerkki sellaisesta kulttuurista.
Se kuvastaa käyttäytymistämme.
Törmäätte siihen ennemmin tai myöhemmin.
On olemassa kaksi koulukuntaa.
Toinen sanoo: "En tee mitään, ellei Jumala käske."
Se kuulostaa tyylikkäältä, hengelliseltä ja nöyrältä.
Yritän värvätä ihmisiä toiseen koulukuntaan, -
jossa sanotaan: "Jumala ei johdata, ennen kuin lähden liikkeelle."
Sen taustalla on ajatus siitä, -
että liikkuvat asiat kiinnittävät Jumalan huomion.
Seurakunnassa on opetettu, että Jumalan pitää sanoa minne mennä, -
ja sitä pitää odottaa hiljaa. Ihmiset pelkäävät valintoja.
Sen takia Jumalan tahdosta on tullut meille kipukysymys.
Emme uskalla tehdä päätöstä, -
sillä pelkäämme, että se ei ole Jumalan tahto.
Jumalan tahdossa on monta sivuhaaraa. Me voimme valita.
Jumala odottaa, että tekisimme viimein päätöksemme.
Ei ole väliä, vaikka tekisimme väärän valinnan.
Jumalan mielestä sekin on parempi kuin loputon jahkailu.
Jumala voi kääntää tiemme, vaikka valitsisimme väärin.
Joidenkin on vaikea sulattaa sitä.
Sitä voi tuntea itsensä hyvin epähengelliseksi, -
jos elämässä on vain ihmisiä, jotka saavat profetian joka asiaan -
tai ihmeen, merkin ja tunnusteon joka käänteessä.
Ihmiset kysyvätkin, mikä on Pyhän Hengen rooli tässä itseapuasiassa.
Meidän epäillään sotkeutuneen new ageen.
Opetuksemme ei ole kaikkien mielestä riittävän hengellistä.
Monet pelkäävät, että heitämme lapsen pesuveden mukana.
Meidän syytä käsitellä sitä, että saatatte ajatella näin.
Meidän on parasta murtaa lasikatto, -
joka pitää meidät pieninä -
ja liian riippuvaisina siitä, että Jumala tekee kaiken puolestamme, -
sellaisetkin asiat, jotka voisimme korjata itse.
Jos murramme lasikaton, takaa paljastuu vapaus ja voima.
Olen yrittänyt opettaa siitä.
Uskonnollisuutta on monta eri lajia.
En tarkoita vain kuolleita perinteisiä kirkkoja.
Itse tulen helluntailaisuudesta.
Uusissa kirkkokunnissakin on monia uskonnollisuuden muotoja.
Uskonnollisten on vaikea sulattaa opetustani.
Yritän saada edes muutaman ihmisen ajattelemaan uudella tavalla -
sen sijaan että he odottaisivat passiivisesti Jumalan väliintuloa.
Se luo kulttuuria, joka on levinnyt kaikkialle.
Se saa ihmiset odottamaan Jumalalta jotakin, mitä Jumala odottaa meiltä
Peruskysymys on, millaisena näet Pyhän Hengen.
Jos ajattelet, että Hän on vasta tulossa, odotat Häntä jatkuvasti.
Jos ajattelet, että Hän on jo tullut ja asuu sinussa, -
siitä on pakko olla jotakin seuraamuksia.
Jos Hän on tehnyt kotinsa sisälleni -
eikä vain vieraile luonani erikoistapauksissa, -
Hän ei ole enää vain voima. Hän on Persoona.
Minulla on suhde Jumalaan. Minun ei tarvitse odottaa kosketusta.
Jos kerran Jumala asuu minussa, -
miksi vaihtaisin kaiken pois yhden vaivaisen kosketuksen takia?
Näemme Pyhän Hengen sen mukaan, millaisena näemme kristinuskon, -
millainen jumalasuhde meillä on ja miten olemme kasvaneet ihmisinä.
Onko Hän väliintulija vai onko Hän jatkuvasti mukana?
Vai puuttuuko Hän peliin aina vain silloin, kun jäät jumiin?
Jos sanotaan, että Hän vierailee, puuttuu asioihin ja on voima, -
Pyhä Henki on silloin jotakin ulkoista.
Se on Vanhan testamentin asenne Uuden testamentin ajalla.
Se on jotakin ulkoista, jolta pitää hakea läpimurtoa ja vastausta.
Rakennamme tietämättämme -
taas uuden sukupolven lilliputtikulttuuria.
Ilmestyskirjassa kerrotaan 7 seura- kunnasta. Se ei ole yksi niistä.
Filadelfia, Laodikea... Haluaisin lisätä lilliputtiseurakunnan.
Seurakunta täynnä pieniä ihmisiä
Katsoin lentokoneessa Gulliverin matkat -elokuvan.
Tarinasta on tehty parempiakin versiota.
Gulliverin retket ovat mielenkiintoista luettavaa.
Se kuvastaa sen ajan politiikkaa ja Englannin ja Ranskan taistelua.
Gulliverin ja lilliputtien kohtaaminen on vertauskuvallinen.
Löydän yhtäläisyyksiä nykyajan seurakunnasta.
Tilanne ei ole muuttunut yhtään paremmaksi.
Kaanaan maan vakoojat näkivät, että sen maan asukkaiden rinnalla -
he olivat kuin heinäsirkkoja. Se on heidän versionsa lilliputeista.
Jättiläisen voi voittaa vain tulemalla jättiläiseksi itsekin.
Mikseivät pienet ihmiset halua kasvaa isojen asioiden mittoihin?
Mikseivät lilliputit halua tulla Gulliverin kaltaisiksi?
He pelkäsivät, joten he sitoivat hänet köysillä.
Olen taistellut seurakunnan kapeakatseisuutta vastaan.
Se kokee itsensä uhatuksi, -
jos esitellään isoja ajatuksia, näkyjä ja suunnitelmia -
kasvamisesta, laajentumisesta, tavoittamisesta, auttamisesta, -
konferensseista, albumeista ja kirjoista.
Ihmiset pelkäävät, ettei se olekaan Jumalan tahto -
ja että Jumala unohtuu, jos meistä tulee suuria ja vaikutusvaltaisia.
Pelkäämme omaa suuruuttamme.
Pelkäämme, että jos emme jatkuvasti pienennä itseämme, -
unohdamme Jumalan ja alamme korostaa itseämme.
Käännämme kaiken päälaelleen.
Synnytämme kapeakatseisuutta, vääränlaista nöyryyttä -
ja liiallista riippuvuutta Jumalasta.
Heitämme terveen järjen pois ja alamme laatia salaliittoteorioita.
Arkisimmatkin asiat alkavat vaatia ihmettä ja enkel'ilmestyksiä.
Aiemmin vain hoidimme asiat kuntoon.
Tarvitsemme ihmettä velanmaksuun, kun aiemmin pidimme kulut kurissa.
Synnytämme mielessämme velan hengen, joka pitää murtaa.
Lahjoitamme 20 dollaria pastorille, joka julistaa vapautta velasta.
Näiden asioiden kuntoon laittaminen ei vaadi mitään ihmeellistä.
Tämän sanominen ei ole minulle mikään ilo.
Olemme muuttaneet ihmeellisen suhteen, -
jonka Jumala on meille antanut.
Olemme pienentäneet sen asioiksi, joita ulkopuoliset pitävät outoina.
Meissä kaikissa on ihmeellinen aarre.
Se on viimeisin asia, jonka puoleen käännymme.
Etsimme kaikkialta muualta, mutta emme sisältämme.
Kun tulin uskoon, opetettiin, ettei meissä ole mitään hyvää.
Opimme pitämään omia voimavaroja, -
omaa koulutusta, viisautta ja ongelmanratkaisukykyä -
ylpeytenä ja ylimielisyytenä.
Menestyminen liike-elämässä oli maailmallista ja lihallista.
Kalliiden asioiden omistamista pidettiin materialismina.
Sitä oppi olemaan ylpeä siitä, että oli köyhä ja tyhmä -
ja ainoastaan Raamatusta tai seurakunnasta kiinnostunut.
Ylpeiltiin siitä, ettei ollut mielipiteitä maailman asioista -
koulutusta eikä osaamista raha-asioissa.
Odoteltiin vain, että emoalus saapuisi noutamaan.
Sellainen ajattelutapa on yhä yleistä.
En näe, että se muuttuisi minun elinaikanani.
Yritän taistella sitä vastaan, sillä koen, että se on kutsuni.
Monet haluaisivat mieluummin sellaisen Jumalan -
kuin Jumalan, jonka puolesta minä puhun.
Haluaisimme mieluummin Jumalan, joka tekee kaiken puolestamme, -
kuin että joutuisimme tekemään asioita itse.
Haluaisimme sellaisen Jumalan, sillä se vie meiltä pois vastuun.
Ei tarvitse itse yrittää mitään, sillä Jumala tekee kaiken.
Monet pelkäävät vapautta. Vapaus on pelottavampaa kuin kahleet.
Israelilaiset halusivat palata takaisin Egyptiin, -
sillä vapaus valita ja elää oli heistä liian pelottavaa.
He kuolivat autiomaassa, sillä he halusivat mieluummin orjuutta.
Sama kertomus toistuu vielä meidän aikanammekin.
Luen lainauksen edesmenneeltä suurelta -
Ozin velholta.
Ajattelette varmasti, että lähteeni hupenevat.
"Yksin jäätyään velho hymyili onnistumiselleen."
"Hän oli antanut Variksenpelättimelle," -
"Tinamiehelle ja Leijonalle sitä, mitä he olivat tulleet hakemaan."
"Hän sanoi: 'Minkä voin sille, että olen huijari,'" -
'kun kaikki saavat minut tekemään mahdottomia asioita.'
'Oli helppo tehdä Variksenpelätin Tinamies ja Leijona onnellisiksi.'
'He kuvittelivat, että pystyn tekemään mitä vain.'
'En kuitenkaan tiedä, miten Dorothy pääsee takaisin Kansasiin.'
Ozin velhokaan ei ollut Ozin velho.
Hän oli vain vanha mies, joka itsekin etsi tietä Kansasiin.
Hän tiesi, ettei hän pystynyt toteuttamaan ihmisten toiveita.
Olemme rukoilleet Tinamies- rukouksia seurakunnassa.
Ihmiset jonottavat tavatakseen Ozin velhon, "Jumalan miehen".
SUURI NIMI
Nimesi kestää iäti
Suuruutesi säilyy muistoissa
Nimesi pysyy aina
Valosi on ikuinen
Armosi on ihmeellinen
Rakkautesi vallitsee aina
Niin kauan kun elän
Minä laulan, miten pelastit elämäni
Miten suuri on nimi Jeesuksen
Miten suuri on nimi
Nimesi kestää iäti
Suuruutesi säilyy muistoissa
Nimesi pysyy aina
Niin kauan kun elän
Minä laulan, miten pelastit elämäni
Miten suuri on nimi Jeesuksen
Miten suuri on nimi
Loputon rakkaus, ihmeellinen armo
Suloinen ääni, suuri nimi Jeesuksen
Jeesuksen
Loputon rakkaus, ihmeellinen armo
Suloinen ääni, suuri nimi Jeesuksen
Jeesuksen
Loputon rakkaus, ihmeellinen armo
Suloinen ääni, suuri nimi Jeesuksen
Jeesuksen
CHERISH-NAISTENKONFERENSSI
NAISET OVAT KOKOONTUNEET JO KYMMENEN VUOTTA.
JOKAINEN SAA TULLA SELLAISENA KUIN ON.
PÖYTÄ ON KATETTU KAIKILLE NÄLKÄISILLE JA JANOISILLE.
SIELLÄ MONIEN ELÄMÄ MUUTTUU JA UNELMAT TOTEUTUVAT.
SIELLÄ JUMALA JULISTAA MEILLE RAKKAUTTAAN.
SINUT ON KUTSUTTU JUHLAAN.
CHERISH-NAISTENKONFERENSSI 4.-6.6. TAI 7.-9.6.2012
EMÄNTÄNÄ CHARLOTTE GAMBILL
VIERAINA DONNA CROUCH, LUCINDA DOOLEY, NANCY ALCORN -
JA WATOTO-KUORO.
LISÄTIETOJA SAA KONFERENSSIN KOTISIVUILTA.
OLEN OIKEUDENMUKAISUUS.
OLEN VAPAUS.
OLEN TOIVO.
OLEN TULEVAISUUS.
OLEN MAHDOLLISUUS.
OLEN VALO.
OLEN USKO.
ROCKNATIONS-KONFERENSSI, 8. - 11.8.2012, BRADFORD, ENGLANTI
Suomennos: Marianne Tenetz