o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ
Olen ongelmasi, mutta nimeni on Ratkaisu 3/3
YLISTYKSEN ÄÄNI
Olimme kadoksissa ja rikki
Nyt olemme löydettyjä ja valittuja
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Olemme löytäneet vapautesi
Elämme vain Sinulle
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Tämä ääni kuuluu kansallesi, joka seuraa Sinua kaikella voimallaan
Tämä on ylistyksen ääni
Yhdessä ylistämme Sinua
Kokoamme vapauden äänen
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Emme pysy vaiti
Puolustamme rakkautta ja oikeudenmukaisuutta
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Tämä ääni kuuluu kansallesi, joka seuraa Sinua kaikella voimallaan
Tämä on ylistyksen ääni
Viime viikolla aloin puhua ongelmanratkaisukyvystä, -
jonka Jumala on meille antanut.
Jumala auttaa löytämään lahjan.
Se voi olla kasvua, kehitystä tai uusia ideoita ja mahdollisuuksia.
Hän paketoi sen lahjapaperiin, jonka nimi on ongelma.
Mitä suurempi lahja, sitä suurempi pakkaus.
Mitä suurempi lupaus, sitä suurempi ongelma.
Luomiskertomuksen tarkoitus on osoittaa, -
että Jumala on ongelmanratkaisija.
Hän puuttui luomakunnan kaoottiseen tilaan -
ja alkoi luoda järjestystä -
vähentämällä kaaosta ja lisäämällä järjestystä.
Hän lisäsi joka päivä järjestyksen, valon ja ratkaisujen kerroksia.
Jumala teki työn kuudessa päivässä.
Hän tiesi, että seitsemäntenä päivänä -
ihminen heräisi Jumalan luomaan luomakuntaan.
Seitsemäntenä päivänä Hän antoi ihmisen jatkaa työtä.
Jumala vähensi kaaosta ja loi järjestystä.
Kuudennen päivän jälkeen Hän jätti tehtävän ihmiselle.
Aadam ja Eeva jatkoivat kaaoksen vähentämistä, -
ratkaisivat ongelmia ja toivat ratkaisuja.
Aadam ja Eeva eivät onnistuneet tehtävässään kovin hyvin.
Jumalan luomistyön jatkaminen on kirjoitettu ihmisen DNA:han.
Se on jokaisen ihmisen, ei vain uskovien, DNA.
Monet uskosta osattomat osaavat sen uskovia paremmin.
Monet ryhmät ja organisaatiot osaavat sen seurakuntaa paremmin.
Ihmisiä pitää houkutella, kutsua ja innostaa tekemään asioita, -
joiden olisi pitänyt valjeta meille, kun tulimme uskoon.
Meille on annettu tehtäväksi olla käveleviä ratkaisuja, -
kaaoksenpoistajia ja järjestyksentuojia.
Jumala lopetti työn kuuden päivän jälkeen -
ja jätti sen meille.
Jokaisella on ihmeellisiä lahjoja.
On hienoa nähdä, miten lapset tarttuvat toimeen.
Ongelmanratkaisukyky varustaa menestymään ja vallitsemaan -
elämässä tulevina vuosina.
Monien elämässä kaikki on ratkaistu valmiiksi heidän puolestaan.
He odottavat muilta vastauksia.
He eivät kehitä Jumalalta saamaansa ongelmanratkaisukykyä -
oman elämänsä ja muiden parhaaksi.
Luen Joh. 6:sta näkökulman siitä, -
miten Jeesus alkoi kouluttaa opetuslapsia -
ja nostaa heistä esiin ongelmanratkaisukyvyn.
Joh. 6:5:ssa kerrotaan ruokkimisihmeestä.
"Jeesus näki, että suuri ihmisjoukko oli tulossa."
"Hän kysyi Filippukselta: 'Mistä voisimme ostaa näille leipää?'
"Sen Hän sanoi koetellakseen Filippusta," -
"sillä Hän tiesi kyllä, mitä tekisi."
Outoa, kiinnostavaa ja turhauttavaa.
"Filippus vastasi: '200 denaarin leivistä'" -
"'ei riittäisi heille edes pientä palaa kullekin.'"
Mietitäänpä, mitä Jeesuksen mielessä liikkui.
Jeesus tiesi, mitä Hän tekisi ongelmalle.
Ihmisiä oli 5000. Siinä luvussa olivat vain miehet.
Naiset ja lapset mukaan lukien ihmisiä saattoi olla 7000 - 9000.
Ihmiset olivat nälkäisiä. He olivat kaukana kotoaan.
Ei ollut lähimarkettia.
Se ei olisi ollut Jeesuksen ongelma.
Hän ei ollut vastuussa ihmisten ruokkimisesta.
Jeesus päätti tehdä siitä itselleen ongelman.
Teemme asioista itsellemme ongelmia, -
kun alamme tuntea vastuuta ympäristöstämme ja maailmastamme.
Elämämme saa silloin uutta ulottuvuutta.
Saatamme kulkea kadun toista puolta ja olla puuttumatta asioihin.
Teemme kodittomien parissa työtä viikoittain.
Päätämme, ettei asia ole heidän, kaupungin tai valtion ongelma.
Teemme siitä oman ongelmamme.
Ellei kukaan ota asiaa sydämelleen, -
asia jää ongelmissa painivan ihmisen vastuulle.
Ihminen ei ole aina itse paras ratkaisemaan omia ongelmiaan.
Tarvitsemme muiden näkökulmaa.
Jeesus katseli väkijoukkoa.
Hän päätti ruokkia ihmiset.
Hän keksi, miten Hän asian hoitaisi.
Kun Jeesus kerran tiesi, mitä Hän tekisi, miksei Hän vain toiminut?
Hän teeskenteli, ettei Hän muka tiennyt.
Hän kyseli neuvoja.
Näinhän me toimimme lastemme kanssa.
Joskus kysymme heiltä: "Mitä nyt tehdään?"
Tiedämme, mitä teemme. Täytyy tietää, mitä tehdä.
Ellei lapsi keksi vastausta, hän myöhästyy koulusta, -
kylpyamme valuu yli tai jonkun silmä puhkeaa.
Annamme lapselle tilaa keksiä ratkaisu.
Jumala kirjoitti sen ihmisen DNA:han, -
että rohkaisemme lapsia ratkaisemaan ongelmia.
On jännä nähdä, kun lapsi syö itse ensi kerran.
Se on kamalan sotkuista.
Ruokaa on kaikkialla paitsi siellä, missä sitä ei pitäisi olla.
Pari lusikallista, jotka menevät oikeaan reikään, ovat jänniä.
Jos olisimme itse syöttäneet lasta, ruoka olisi mennyt oikeaan paikkaan
Vähitellen sitä kyllästyy leikkimään lentokonetta.
Nykyään varmaan ruokitaan videopelin avulla.
Se olisi käynyt siistimmin, nopeammin ja helpommin.
Kun Mark ja Beth syöttävät Jonahia, he peittävät lattian muoviliinalla.
He tietävät, että ruoka ei pysy pöydän tasolla. Se lentää.
Kuka opetti lapset heittämään ruokaa?
Se on synnynnäistä.
Joanie katsoo ruokaa.
Hän näkee jotakin, josta hän pitää, kuten banaanin. Hän pitää sen.
Perunalastu
Sitä odottaa hartaasti päivää, jolloin lapsi ymmärtää, -
että pöydän ääressä on tarkoitus istua ja syödä.
Jumala toimii samalla tavalla meidän kanssamme.
Hän vetäytyy ja katselee meitä. Hän asettaa allemme muoviliinan.
Hän antaa meidän yrittää ja sotkea.
Hän toivoo, että koemme ahaa-elämyksen: -
"Jään nälkäiseksi, jos heitän ruoan pois."
"Sitä pitää heittää enemmän suuhun ja vähemmän lattialle."
Lapsi oppii sen ja syö lautasensa tyhjäksi.
He kinuavat lisää. Sitten sitä pitää hillitä.
Jeesus tietää tarkasti, mitä Hän aikoo.
Hän kysyy Filippukselta, onko tällä ideoita.
"Mistä me voisimme mielestäsi ostaa leipää?
Mikä kysymys se olikaan väkijoukon edessä keskellä erämaata!
Nyt voisimme vastata: "Tilataan verkkoruokakaupasta."
"Tehdään rynnäkkö supermarkettiin."
En tiedä, oliko opetuslapsilla yhtä hyviä ehdotuksia.
Filippus keksi vastauksen.
Hän tarjosi ehdotustaan avuksi Jeesukselle, -
jotta tilanne voitaisiin ratkaista hienovaraisesti.
Filippus oli laskeskellut mielessään.
Puolen vuoden palkka ei riittäisi -
tuomaan edes leivänpalasta jokaiselle.
Jumala ei esitä kysymystä siksi, ettei Hän tietäisi vastausta.
Älä imartele itseäsi.
Jumala ei odota vastaustamme umpikujassa.
Jumala kysyi: "Aadam, missä olet?"
Aadam ei ollut Jumalalta hukassa.
"Missä sinä olet? En löydä sinua."
Jumala mietti, tietääkö Aadam itse, missä hän on.
Jumala olisi voinut kysyä: "Aadam, tiedätkö, missä olet?"
Jumalassa ja elämässä ongelma ei ole ongelma.
Ongelma on se, miten näemme ongelman.
Ongelmana ei ollut väkijoukko ilman leipää.
Jumalaa kiinnostaa se, millaisena näemme ongelman.
Jeesus halusi tietää, miten ratkaisukeskeisiä he olivat.
Hän kysyi Filippukselta ja Andreakselta.
Andreas vastasi Filippuksen jälkeen.
Andreas ja Filippus edustavat kahta erityyppistä ihmistä.
Kumpi sinä olet?
Filippukset eivät ole ratkaisukeskeisiä.
Jos ihminen ei ole ratkaisukeskeinen, -
hän ei kuuntele kysymystä ongelmanratkaisun kannalta.
Jos ihminen ei ala etsiä ratkaisua -
eikä mieti, miten tilanteesta selvittäisiin, -
hän ei kuuntele kysymystä.
Hän kuuntelee ongelman- ratkaisumekanisminsa vikaa.
Hän vastaa sen pohjalta.
Hän ei kuule kysymystä eikä ymmärrä kysymyksen sävyä.
Kysymys kuului: "Mistä voimme ostaa näille leipää?"
"Mistä saamme leipää näiden ihmisten syödä?"
Vastaus kuului: "Meillä ei ole tarpeeksi rahaa."
Jeesus ei maininnut rahaa tai leivän hintaa.
Hän ei kysynyt: "Miten ruokimme nämä?" vaan "Mistä saamme leipää?"
Ratkaisun vihje piilee kysymyksessä.
"Mistä" tarkoittaa: me teemme tämän.
"Miten" tarkoittaa: miten teemme tämän.
"Mistä" osoittaa, mikä oli kysyjän mielentila.
Jeesus ei sanonut "jos", "miten" tai "voisimmeko".
Hän kysyi: "Mistä saamme leipää näiden syödä?"
Filippus mietti toteutettavuutta ja vastasi sen perusteella.
Jeesus ei vihjannut kysymyksessään rahaan tai hintaan.
Jeesus kysyi: "Mistä?"
Filippus kuuli "Miten?"
Kyse on uskonjärjestelmästä.
Jumala kysyy: "Mistä" ja uskon- järjestelmämme pohtii: "Miten".
Mietimme liikaa, miten jokin voidaan tehdä.
Jos se on perusvirheesi, -
et ratkaise ratkaistavissa olevia asioita, -
koska pohdit "Miten"-kysymystä, kun Jumala kysyy: "Mistä?"
Jos kysyn, miten äitisi voi, et ala puhua sisarestasi.
Juuri niin Filippus teki.
Jeesus kysyi "Mistä?" Filippus alkoi selittää, miten.
Monien ihmisten ongelmanratkaisu- ohjelmistossa on virhe.
Filippus mietti, onko heillä varaa.
En usko, että Filippus oli kitsas.
En halua sinun ajattelevan, että et voi olla Filippus, -
koska et ole kitsas.
Filippus ei ollut penninvenyttäjä.
Jotkut ihmiset miettivät kaikkea sen mukaan, onko siihen varaa.
Se on jossakin määrin viisastakin, -
mutta sen ei pitäisi saada johtaa.
Meillä ei olisi ollut varaa tehdä mitään viimeisen 10 vuoden aikana.
Olemme aina miettineet, onko meillä varaa, -
mutta se ei ole saanut johtaa päätöksentekoamme.
Uskon viisauteen, budjetteihin ja muuhun harkintaan.
Monet asiat, joita olemme tehneet, ovat olleet hulluja, -
ainakin keskuudessamme olevien Filippusten silmissä.
He pohtivat kaikkea sen kannalta, onko varaa.
Jeesus tiesi, ettei kenelläkään ollut sellaisia rahoja.
Väkijoukko olisi nälkäinen taas seuraavana päivänä.
Seurakunnalla ei ole varaa tavoittaa koko kaupunkia.
Jeesus sanoi: "Köyhät teillä on aina keskuudessanne."
Köyhien ruokkimisessa kyse ei ole siitä, onko varaa.
Köyhiä on aina keskuudessamme.
Meidän ei pidä vastata köyhyyteen pohtimalla, onko varaa.
Olemme lähettäneet Afrikkaan miljardeja euroja, -
ja silti siellä on nälänhätä.
Köyhyysongelmaa ei ratkaista pohtimalla, onko varaa.
Watoto-kuoron toiminnanjohtaja sanoo, -
että he ovat kiitollisia saamastaan tuesta, mutta lisää tarvitaan.
Aina löytyy lisää avuntarvitsijoita.
Budjetointi ei voi olla vastaus ongelmaan.
Joidenkin ihmisten vika ongelmanratkaisussa on "Kuka?"
Toiset taas miettivät, onko ajoitus oikea.
He ajattelevat, että ihmiset ovat liian kiireisiä tai väsyneitä.
Kun kysyt: "Mitä teemme? Mistä tulee ratkaisu?" -
ihmiset alkavat pohtia ajoitusta.
Ympärilläni on neuvojia.
Huomaan heidän vastauksistaan, miten heidät on rakennettu.
Se voi tarkoittaa, etten itse ymmärrä ajoitusta.
Joidenkin ongelmanratkaisu- ohjelmiston vika -
on riippuvaisuus muiden ihmisten hyväksynnästä.
Osallistuvatko tietyt ihmiset? Mitä tietyt ihmiset ajattelevat?
Miten tietty ryhmä suhtautuu?
Jotkut haluavat, että kaikki hyväksyvät heidän suunnitelmansa.
Joidenkin ongelmanratkaisu- ohjelmiston vika -
on yliluonnollisuus.
He kysyvät: "Onko Jumala sanonut?"
En pidä siitä, sillä useimmiten Herra ei sano mitään, -
ei ainakaan tavalla, jolla he haluaisivat Herran puhuvan.
Ovatko enkelit tanssineet? Ovatko pensaat syttyneet palamaan?
Onko kukaan kuullut mitään Jumalalta kuulostavaa?
Luullaan, etteivät tavalliset ajatukset voi olla Jumalan puhetta.
Onko kukaan saanut valaisua?
Jos ihminen näyttää olevan ymmällään ja sanoo: -
"Kukaan ei ole kokenut sellaista."
Ne, jotka pitävät sitä ehtona eteenpäinmenemiselle, jäävät pois.
Elämässäni on ollut vuosien mittaisia johdatuksen kausia, -
jolloin asiat eivät edenneet yhtään sen paremmin kuin maalaisjärjellä.
Ainoa ero oli se, että sai syyttää Jumalaa.
Olemme opettaneet paljon johdatuksesta.
Jotkut miettivät silti, onko Jumala puhunut.
Ikään kuin se olisi yksi puuttuva palanen.
Se voi aiheuttaa pulmia ongelmanratkaisussa.
Joskus Jumala haluaa meidän käyttävän omia aivojamme.
Aivot, viisaus ja ongelmanratkaisu- taito ovat sana Jumalalta.
Emme tarvitse muuta kuin sitä.
Jatka sitä, mitä teet. Käytä samaa viisautta.
Se vie perille.
Se ei välttämättä ole tyylikästä, hienostunutta ja selkeää, -
mutta sen ei ole väliä.
Älä odota Jumalalta sanaa, sillä sitä ei välttämättä tule.
Jeesus kysyi opetuslapsilta vain: "Mistä saamme leipää?"
Filippus vastasi sen perusteella, onko varaa.
Joidenkin ongelmanratkaisu- ohjelmiston vika on tasapaino.
He haluavat saattaa kaiken tasapainoon.
Se yleensä viivyttää ongelmanratkaisua, -
kun työstämme ihmisten ongelmanratkaisuheikkouksia.
Kyse ei ollut siitä, voimmeko tai pitäisikö.
Kyse oli siitä, että tämähän me tehdään.
Ruokitaan väkijoukko, rakennetaan tilat, perustetaan palvelutehtävä.
Julkaistaan levy tai kirja. Järjestetään konferenssi.
Ei mietitty, pitäisikö ryhtyä toimeen, -
vaan miten tämä kaikki toteutetaan ja mistä aloitetaan.
Jos aina kun pyydät apua, ympärilläsi on Filippuksia, -
jotka hidastavat kulkuasi, suurentavat ongelmaa -
ja neuvovat olemaan tekemättä mitään, -
puntaroi ihmissuhteet uudelleen.
OLEMME SEURAKUNTA
TAVOITTEEMME ON SELVÄ
HALUAMME OTTAA MUKAAN KAIKKI
RAKASTAA KAIKKIA
TOIVOTTAA KAIKKI TERVETULLEEKSI TÄHÄN IHMEELLISEEN PERHEESEEN
IHMISET OVAT JUMALAN PARAS IDEA
HALUAMME TUODA TOIVOA
HALUAMME VÄLITTÄÄ RAUHAA
HALUAMME RAKENTAA YHTEISÖÄ
HALUAMME OSOITTAA RAKKAUTTA
Seurakuntaa ja tiimiä rakentamassa - STRONGER-KONFERENSSI 2012
LIFT-konferessi nuoriso- pastoreille ja nuorille johtajille
Olemme sitoutuneet tuomaan konferenssiin nuoria joka vuosi.
Arvostamme sitä, että nuoriin panostetaan.
Konferenssi auttaa saamaan itse- luottamusta ja rakentamaan tiimiä.
Opetus ja ylistys ovat ihania.
Tuntuu, että odotukset voidaan tavoittaa.
Konferenssi haastaa ajattelemaan ja kehittämään tiimiä.
Ilmapiiri on ihana.
LIFT-KONFERENSSI 3.-4.2.2012
Suomennos: Marianne Tenetz