o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ Sydämellään ajattelu 4/4
YLISTYKSEN ÄÄNI
Olimme kadoksissa ja rikki
Nyt olemme löydettyjä ja valittuja
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Olemme löytäneet vapautesi
Elämme vain Sinulle
Ylistyksen ääni kohoaa elämästämme
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Tämä ääni kuuluu kansallesi, joka seuraa Sinua kaikella voimallaan
Tämä on ylistyksen ääni
Kuulutamme ylistystä Sinulle
Kaikessa maassa
Kuulutamme ylistystä Sinulle
Kaikessa maassa
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Tämä ääni kuuluu kansallesi, joka seuraa Sinua kaikella voimallaan
Tämä on ylistyksen ääni
Tämä on pelastuksen ääni, tämä on vapauden ääni
Tämä ääni kuuluu seurakunnallesi, joka nousee esiin
Olen vuosien aikana opettanut Jim Collinsin kirjasta Hyvästä paras.
Jim Collins kirjoittaa Stockdalen paradoksista.
Amiraali Stockdale oli merivoimien lentäjä, -
jonka kone ammuttiin alas Vietnamissa.
Hän vietti 8 vuotta Hanoissa vankilassa.
Häntä kidutettiin yli 20 kertaa.
Hän selviytyi. Hän kiersi puhumassa kokemuksistaan ja kirjoitti kirjoja
Häneltä kysyttiin kerran, miten hän selviytyi siitä.
Hän vastasi: "Optimistit eivät selviytyneet."
He sanoivat: "Päästään pois jouluna tai pääsiäisenä."
Tuli joulu ja tuli pääsiäinen, mutta he eivät päässeet pois.
He lannistuivat.
He sanoivat: "Päästään pois kiitospäivänä."
Määräpäivät tulivat ja menivät, ja he pettyivät.
"Pitkä odotus tekee sydämen sairaaksi", -
sanotaan Sananlaskuissa.
Stockdalen piti säilyttää usko siihen, -
että hän selviytyy.
Samalla hänen piti kohdata senhetkisen tilansa todellisuus.
Hän piti kiinni kahdesta vastakkaisesta tosiasiasta.
Hän ei antanut olosuhteiden vaikuttaa uskoon.
Hänen uskonjärjestelmänsä tuki sitä, että hän selviytyy.
Seurakunta on mennyt mukaan hömpötykseen.
"Olen sairas, mutta en tunnusta sitä suullani."
"Voin huonosti, mutta en sano sitä ääneen."
Älä sitten. Ruumiisi kyllä tietää, milloin olet sairas.
Hoida itseäsi. Se ei tee sinusta huonoa ihmistä.
Olemme tehneet siitä merkin uskonpuutteesta tai huonoudesta.
Tällaista hölmöyttä esiintyy yhä maailman seurakunnissa.
En ymmärrä, mikä on ongelma sairaana olemisessa.
En käsitä, miksi sairastuminen on epäonnistumista.
Jumala ei halua, että olemme sairaita, -
mutta joskus sairastumme. Ei Jumala sitä moiti: -
"Älä vain kerro kenellekään."
"En tunnusta ääneen, että olen veloissa."
Selvä.
Stockdale uskoi sydämessään, että hän selviytyisi.
Päässään hän käsitteli pettymyksiä, joita tuli päivittäin.
Joosef toimi samoin kymmenen vuoden ajan vankilassa.
Hän oli vangittuna myöhäis- teini-iästä kolmekymppiseksi.
Hän oli vangittuna syyttömänä.
Mooses kirjoitti Joosefista Ps. 105:18:ssa (Amp-käännös): -
"Hänen jalkojansa vaivattiin kahleilla, hän joutui rautoihin," -
"kunnes rauta upposi hänen sieluunsa."
Vankeus ja siteet, -
fyysiset ja ulkoiset kahleet -
olivat olemassa niin kauan, -
että ne lujittivat hänen uskonjärjestelmäänsä.
Siitä tuli luja kuin rauta.
Se auttoi häntä kestämään sen, että hänet oli vangittu syyttömänä.
Hän pystyi käsittelemään kaiken sen negatiivisuuden, -
katkeruuden, kaunan, itsesäälin ja vihan.
Hän ei antanut niiden hallita.
Niinpä Raamatussa sanotaan, että hän menestyi vankilassa.
Kuinka sellaisessa tilanteessa voi menestyä?
Pää ei ole tarpeeksi terävä ja vahva, -
jotta voit ylläpitää menestymistä tilanteessa, jossa olet syytön, -
mutta kaikki uskovat, että olet syyllinen.
Joosef löysi raudanlujan sisäisen voiman.
Hän tiesi, että kaikki päättyisi hyvin.
Hän itse ja Jumala tiesi, että hän oli syytön.
Hän päätti tehdä parhaansa.
Hän pärjäsi niin hyvin, että vartija nukkui myöhään -
ja antoi Joosefin johtaa vankilan aamutoimia.
Hän piti lomaa, koska Joosef hoiti hänen työnsä.
Muut vangit tulivat kysymään Joosefilta neuvoa.
Joosef oli syytön, mutta hän johti vankilaa. Hän oli pidetty.
Hän auttoi heitä ja tulkitsi heidän uniaan.
Hän oli koko vankilan sielu, eikä hänen pitänyt edes olla siellä.
Hänen nuoruutensa lipui ohi.
Se ei ollut nykyajan luksusselli mukavuuksilla.
Joosefin vankilassa ei ollut mukavuuksia.
Mooses kertoo, mitä Joosefille tapahtui.
Rauta hioi rautaa Joosefin uskonjärjestelmässä.
Farao tuli kyselemään häneltä apua unien tulkitsemisessa, -
mutta hän sanoi: "Ei. En voi auttaa."
"Tiedän, että Jumala voi auttaa sinua."
Ihmiset pitivät häntä varmasti typeryksenä.
"Tässä on lippusi vapauteen. Älä mokaa sitä."
"Jos farao pyytää jotakin, teeskentele osaavasi jotakin."
"Älä sano, ettet voi auttaa häntä."
Joosef tiesi, että Jumala oli pitänyt hänestä huolen.
Hän ei aikonut ottaa kunniaa itselleen.
Hän ei tuonut itseään esille.
Hän tiesi, ettei hän olisi pärjännyt ilman Jumalaa.
Joosef tulkitsi sitten unen Jumalan avulla.
Hänet vietiin suurten ja mahtavien eteen.
Hän seisoi hallituksen, armeijan johtajien ja hovin edessä.
Hän oli vanki. Hyvä jos hän oli saanut peseytyä ja siistiytyä.
Hän oli viimeksi puhunut julkisesti teini-iässä.
Hän oli ollut lukittuna rikollisten kanssa.
Ei kukaan maan mahtavista pystynyt tulkitsemaan faraon unta.
Tietäjät olivat ymmällään.
Joosef saattoi näyttää heiveröiseltä ja resuiselta.
Hän tulkitsi faraon unen.
Hän sanoi, että uni tarkoitti 14-vuotista taloussuunnitelmaa.
Oli tuleva seitsemän lihavaa ja seitsemän laihaa vuotta.
Nälänhädän aikana Egypti voisi myydä viljaa ja rikastua.
Farao sanoi: "Pistä viis!"
Farao antoi hänelle nimeksi Saafenat-Paneah, maailman pelastaja
Mikä nimenmuutos! "Olet maailman pelastaja!"
"Saat parhaan hevosen, jonka rahalla saa."
"Edessäsi juoksee joku huutaen: 'Tehkää tietä Joosefille!'"
Joosef yritti estellä, mutta Jumala oli valinnut hänet.
Kaikki olivat innoissaan Joosefista.
Farao antoi hänelle Egyptin kalleudet ja kullan.
Hän näytti gangstarapparilta kultaketjuineen ja koruineen.
Kärryissä oli kromiputket ja harrikkamaalaukset.
Hän ei noussut pääministeriksi siksi, että hän tulkitsi unia, -
vaan koska hänelle oli 10 vuoden aikana kehittynyt sovelias luonne.
Hän oli saanut johtajan uskonjärjestelmän.
Johtaja tunnistaa johtajan. Farao näki hänessä jotakin.
Joosef oli oppinut taitonsa vankilassa, -
ei korkeakoulussa tai johtajaseminaareissa.
Samoin oli Daavidin ja Goljatin kohtaamisessa.
Daavid tarrautui uskonjärjestelmäänsä.
Jumala oli pelastanut hänet karhun ja leijonan kynsistä.
Daavid tiesi, että Jumala pelastaisi hänet nytkin.
Hänen sisältään virtasi ihmeellinen varmuus.
Hän tiesi, että kaikki päättyisi hänen kannaltaan hyvin.
Kaikki, mitä hänelle sanottiin, oli valtavan negatiivista.
Hänen veljensä alkoivat vähätellä häntä.
Hän oli tullut tuomaan veljille eväitä.
Hän kuuli Goljatin äänen ja alkoi kysellä, mitä oli meneillään.
Veljet moittivat Daavidia siitä, että tämä puuttui muiden asioihin.
He sanoivat: "Mitä sinä siitä tiedät? Olet pelkkä paimen."
"Mene takaisin paimentamaan lampaitasi ja lauleskelemaan."
Kaikki mahdolliset loukkaukset tuotiin esiin.
Luetaan 1. Sam. 17:26: -
"Daavid kysyi: 'Mitä saa se mies, joka surmaa tuon filistealaisen?'"
'Kuinka hän uskaltaa pilkata elävän Jumalan taistelurivejä?'
"Väki sanoi hänelle, mitä saa mies joka surmaa hänet."
"Hänen vanhin veljensä Eliab kuuli sen. Hän sanoi vihastuksissaan:" -
"Miksi olet tullut tänne? Kenelle jätit sen pienen lammaslauman?"
"Tunnen julkeutesi ja pahan sisusi. Olet tullut tänne katsomaan sotaa."
Daavid vastasi kuin pikkulapsi: "Mitä minä sitten olen tehnyt?"
"Saaneehan tuon verran kysyä."
Lue tarkkaan jae 30. Se ohitetaan usein.
"Hän kääntyi erään toisen puoleen ja teki saman kysymyksen."
Jos kohtaat negatiivisuutta, älä yritä väitellä vastaan.
Käänny pois ja puhu jollekulle toiselle.
Daavid kääntyi pois veljien luota ja puhui muille.
Hän oli päättänyt etsiä jonkun, joka kuuntelee ja kertoo.
Daavidissa oli jotakin, mitä ei voitu painaa alas.
Lopulta Daavid pääsi Saulin puheille.
Saul sanoi: "Et ole pätevä."
"Ainoa toivo on, että ehkä voit yllättää Goljatin. Ota varusteeni."
Saul ujutti hänen ylleen oman uskonjärjestelmänsä -
ja käsityksen, miten näissä tilanteissa toimitaan.
Daavidin oma isäkään ei uskonut häneen.
Hänen veljensä vihasivat häntä. Kuningas Saul ei uskonut häneen.
Goljat uhkasi tappaa hänet kuten koiran.
Kaikki äänet olivat negatiivisia.
Kun ympäriltä kuuluu vain negatiivisia ääniä, -
miten voi säilyttää lujuuden, uskon ja varmuuden -
siinä, mihin Jumala on kutsunut, kohtalossa, unelmassa?
Tiedän vain yhden tavan.
Kuuntelemalla toista ääntä, -
sisäistä ääntä, uskonjärjestelmän ääntä -
tai itselleen puhumista, kuten psykologiassa sanotaan.
Me kaikki puhumme itsellemme. Onko ketään, joka ei myönnä sitä?
Sitä pidettiin ennen hulluna, -
mutta Jumala on luonut meidät sellaiseksi.
Mietiskelemme ja pohdimme.
Psykologit ovat tutkineet, -
että ihminen puhuu minuutissa 300 sanaa.
Luku on sama naisille ja miehille.
Koetan parantaa tasoa.
Puhumme ääneen 300 sanaa minuutissa.
Puhumme itsellemme 1300 sanaa minuutissa.
Mielenkiintoista.
Puhut itsellesi neljä kertaa nopeammin kuin minä sinulle.
Huoneessa on aina kaksi puhujaa.
Minä puhun sinulle, ja sinä puhut itsellesi.
Minulla ei ole mahdollisuuksia verrattuna sisäiseen ääneesi.
Voimme neuvoa lapsia, mutta he toimivat päin vastoin.
Nyökyttely ei tarkoita mitään. "Kyllä, äiti."
Sitten he kuitenkin tekevät päin vastoin.
He kuulivat kiellon.
He puhuvat itselleen äänettömästi.
Kun äiti kieltää, he antavat itselleen luvan.
"Älä kerro, tee se salaa."
He puhuvat itselleen.
Kun kysymme, ymmärtävätkö he, he puhuvat itselleen pikavauhtia.
1300 sanaa minuutissa.
Käynnissä voi olla samanaikaisesti monta sisäistä keskustelua.
Heidän mielessään tulvii ajatuksia, ehdotuksia, haluja, suunnitelmia.
Heidän itsepuheensa vie heidät kauas meidän edellemme.
He nyökyttelevät, -
mutta heidän itsepuheensa on vienyt heidät kauemmas.
He ajattelevat jo, mitä he tekevät seuraavaksi.
Puhumme itsellemme neljä kertaa enemmän ja nopeammin.
Meidän on saatava itsellemme puhuminen hallintaan -
hyvällä uskonjärjestelmällä.
Itsepuhe on harvoin totuudenmukaista.
Haluamme, että se olisi totuudenmukaista.
Sananl. 1:32: "Tyhmän menestys tuhoaa hänet."
"Tyhmän menestys tuhoaa hänet."
Tyhmä haluaa menestyä, ja hän menestyykin, -
mutta koska hän on tyhmä uskonjärjestelmässään, -
menestyksestä ei ole hänelle hyötyä.
Hänen menestyksensä on 300 sanaa minuutissa, -
mutta hänen tyhmyytensä on 1300 sanaa minuutissa.
Onni voi olla 300 sanaa minuutissa, mutta kurjuus 1300 sanaa minuutissa
Positiivisuus ja optimistisuus voi olla 300 sanaa minuutissa, -
mutta negatiivisuus ja synkkyys 1300 sanaa minuutissa.
Silloin on negatiivinen ihminen, joka yrittää olla positiivinen.
300 sanaa minuutissa rauhaa, "Hän antaa minulle rauhan."
"Rauha virtaa niin kuin joki."
"Minulla on Jumalan rauha, joka ylittää ymmärryksen," -
300 sanaa minuutissa.
Paniikki, rauhattomuus, stressi, 1300 sanaa minuutissa.
Sitä on kuin sorsa, rauhallinen pinnan yläpuolella, -
mutta pinnan alla...
Yritämme vain selviytyä päivästä toiseen.
Sisäisesti räpiköimme ja yritämme voittaa negatiiviset äänet.
Yritämme pitää päämme pinnalla.
Tunnustamme suullamme ja latelemme raamatunlauseita, -
mutta sisäisesti kasvatamme vääriä asioita.
Anteliaisuus, "on ihana antaa".
"Minusta on ihana olla antelias."
Miksi sitten aina unohdat lompakon kotiin, kun menemme syömään?
Antelias 300 sanaa minuutissa, -
pihi, kade ja kitsas 1300 sanaa minuutissa.
Anteeksiantavainen 300 sanaa minuutissa, -
kaunaa ja kostonhimoa 1300 sanaa minuutissa.
Monet julistavat Jumalan hyvyydestä 300 sanaa minuutissa.
Samalla he jankuttavat itselleen, ettei Jumala rakasta heitä -
ja etteivät he ole Jumalan rakkauden arvoisia.
He sanovat ääneen oikeat asiat, -
mutta heidän itsepuheensa heijastaa huonoa itsetuntoa.
He luulevat, ettei Jumala voi antaa heille anteeksi.
He tuntevat syyllisyyttä ja pelkoa.
He puhuvat 300 sanaa minuutissa Jumalan hyvyydestä, -
mutta negatiivinen itsepuhe tuhoaa heitä sisäisesti.
Siksi olen opettanut valittuna olemisesta.
Jumala valitsi sinut jo ennen maailman perustuksia.
Valinta ei perustunut tekoihin.
Valinta oli ainutkertainen ja pysyvä.
Hänellä ei ole suosikkeja.
Ketään ei valita viimeisenä, kuten koulun urheilutunnilla.
Siellä sitä seistiin.
Parhaat valittiin päältä, ja loppujengi jaettiin.
"Hyvä on. Seisköön maalissa."
Jumala valitsi jokaisen ensimmäisenä.
Itsepuheemme on ryöstänyt meiltä tämän.
Laulamme lauluja siitä, miten Hän valitsi meidät.
Emme sisäisesti usko sitä.
Kun uskoo ehdottoman varmasti, -
että Jumala rakastaa sinua, -
tulipa eteen mitä tahansa, Jumala rakastaa sinua, -
vasta sitten se alkaa muuttua todeksi elämässämme.
Teitpä tai jätitpä tekemättä mitä tahansa, -
se ei vaikuta Jumalan rakkauteen. Se vaikuttaa elämääsi, -
mutta ei Hänen rakkauteensa.
CHERISH-naistenkonferenssi 2011
Nuorena sitä tarttuu helposti haasteisiin.
Toiset yllyttävät kokeilemaan jotakin asiaa.
Haastan naisia ottamaan vastaan kutsun -
ja olemaan se, mitä Jumala haluaa heidän olevan.
Hän tietää, mitä tekoa olemme.
Joskus riittää, että uskallamme uskoa.
Jumala haastaa meitä olemaan tyttäriä, -
joiksi Hän on meidät kutsunut.
CHERISH-KONFERENSSIT 30.5. - 1.6. JA 2. - 4.6.2011
KUTSUMME KAIKKI TULEVAISUUDEN JOHTAJAT
NOSTAMME SUKUPOLVEA TAVOITTAMAAN SUKUPOLVEN
MITÄ ISOMPI UNELMA, SITÄ ISOMPI VAIKUTUS
Jumala voi tehdä mitä tahansa, kun tajuat olevasi Jumalan valittu.
Jumalalla on sinulle suunnitelma, toivo ja tulevaisuus.
Jumalan armon täytyy vallata sinut.
Ette ole seurakunnan tulevaisuus. Olette seurakunta tässä ja nyt.
ROCKNATIONS -KONFERENSSI 10. - 13.8.2011
Suomennos: Marianne Tenetz