o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ Jumalan ulkoistaminen 4/4
VOISIKO TÄMÄ OLLA SE TIE?
Ajattelen ikuisuutta kanssasi
Ei kyyneleitä, ei surua eikä kipua
Askel askeleelta pääsen lähemmäs
Voisiko tämä olla se tie?
Onko tämä ainoa tie? Niin ohut ja kapea
Turvallisin paikka
Haluan vain nähdä Vapahtajan kasvot
Haluan nähdä Hänen kasvonsa
Johda minua eteenpäin
Johda minua eteenpäin, Vapahtaja
Haluan päästä perille. Johda minua eteenpäin
Kun tie on pilvinen enkä ymmärrä
Johda minua eteenpäin
Kun jalkani väsyvät ja kompuroin polulla
Ajattelen pois poikenneita
He yrittävät löytää rauhaa muulta tieltä
Ehkä voimme saada heidät näkemään
Että tämä on tie
Tämä on ainoa tie. Niin ohut ja kaita
Turvallisin paikka
Haluan vain nähdä Vapahtajan kasvot
Johda minua eteenpäin
Kun jalkani väsyvät, johda minua eteenpäin
Kun en ymmärrä, johda minua eteenpäin
Kun tie on pilvinen, johda minua eteenpäin
Pyhän Hengen kaste oli minulle ongelma juuri uskoontultuani.
Kävin helluntaiseurakunnassa.
Helluntailaiset tunnetaan helluntain kokemuksista.
Helluntaina täytyttiin Pyhällä Hengellä ja puhuttiin kielillä.
Koin olevani toisen luokan kristitty, -
koska en ollut Hengellä täyttynyt enkä puhunut kielillä.
Kävin vuosien ajan viipymiskokouksissa.
Tiedättekö, mitä ne ovat? Muutamat muistavat.
Jotkut tekevät näin...
Se tarkoittaa Herran edessä viipymistä.
Odotimme kokouksissa, että Pyhä Henki laskeutuu yllemme.
Kerran kuussa sunnuntai-iltana menimme viipymiskokoukseen.
Sinne menivät ne, jotka eivät olleet täyttyneet Pyhällä Hengellä.
Vasta viipymiskokouksessa näki, kuka kuuluu siihen joukkoon.
Suuremmassa joukossa pystyttiin teeskentelemään.
Ne, jotka eivät saaneet Hengen kastetta, olivat vaivautuneita.
Kuukausi toisensa jälkeen samat ihmiset kokoontuivat.
Jäimme kroonisesti paitsi Pyhän Hengen kasteesta.
Vierailevia puhujia tuli laittamaan kätensä päällemme.
Jos kyseessä oli tunnettu puhuja, kokouksiin tuli enemmän väkeä.
He tulivat esiin vasta, kun kaupunkiin tuli tunnettu puhuja.
Ajattelimme: "Luulimme, että olet Hengellä täyttynyt."
"Tulit viipymiskokoukseen vasta, kun tunnettu veli tuli käymään."
"Et ole kuin me, jotka emme häpeile näyttää puutteitamme."
Puhuja neuvoi meille monenkarvaisia konsteja.
Tottelin, koska minulla ei ollut kristillistä taustaa.
Erään karmean pariskunnan sallittiin rukoilla puolestamme.
Me katsomme tarkkaan, kuka saa toimia esirukoilijana.
Mies kysyi, olenko saanut Hengen kasteen.
Vastasin lannistuneena: "En ole."
Hän sanoi: "Sinua ei ole neuvottu oikealla tavalla."
"Rukoilen nyt. Sano ensimmäinen asia, mikä tulee mieleen."
Tämä oli minulle uutta. Ajattelin epätoivoisena: -
"Tässäkö on syy, miksi olen epäonnistunut?"
Jumala varmaan ajatteli: "Hyvät hyssyrät!"
Jumala varmaan sanoo joskus: "Tule katsomaan."
"Tämä on huvittavaa."
Mies laittoi kätensä päälleni ja alkoi papattaa.
"Sano se, mikä tulee mieleen ensimmäisenä."
Mieleeni tuli "Kät".
En tiedä, miksi.
Mies kysyi: "Mitä sanoit? Sano se uudestaan."
"Kät. Kät. Kät."
"Juuri noin. Kun jatkat, sanat alkavat virrata."
Olin aivan ymmälläni.
"Anna tulla vaan. Saat uuden sanan pian."
Seuraavaksi mieleeni tuli "Näk".
Mies käski sanoa ne yhteen: "Kät näk".
Mies sanoi: "No niin. Se on sinun kielesi."
Olin riemuissani.
Mies neuvoi: "Sano se nopeasti ja hitaasti."
"Sano se erikseen ja yhteen. Laula se."
Toistelin vimmatusti: "Kätnäk".
Hän käski jatkaa kotona.
Perheeni ei ollut uskossa. Menin illalla vuoteeseeni.
Nukuin veljeni kanssa samassa huoneessa.
Toistelin peiton alla: "Kätnäk, kätnäk".
Olin kuukausien ajan yrittänyt saada Pyhän Hengen kasteen.
Vihdoinkin sain kielet. Kyllä se siitä kasvaisi.
Viikkojen kuluttua mies kysyi: "Miten kielillä puhuminen sujuu?"
Vastasin: "Ei se oikein edisty."
Mies vastasi: "Et käytä sitä tarpeeksi."
En ollut paljon muuta tehnytkään. Olin jumissa "Kätnäkissä".
Hän kutsui minut viipymiskokouksiin.
Ajattelin, että olin jo ohittanut sen vaiheen.
Mies sanoi: "Rukoillaan, että kielet alkavat virrata."
Aloin ymmärtää, että kielillä- puhumisesta oli tullut kaiken ydin.
Ei kysytty, miten se palvelee ihmisten tavoittamista.
Ihmisillä oli pakottava tarve saada toiset puhumaan kielillä.
Siinä ei ollut kyse helluntaipäivän tapahtumista laajemmassa mielessä -
eikä Jeesuksen opetuksista Pyhästä Hengestä.
Ajateltiin, että ihmisestä tulee superuskovainen, -
kun hän alkaa puhua kielillä.
En alkanut puhua kielillä.
Papatin "Kätnäkiä", mutta koin, ettei se ollut oikein.
En saanut sanotuksi sitä.
Sain Pyhän Hengen kasteen eräänä iltapäivänä koulussa.
Opettaja, joka johdatti minut uskoon, kysyi asiasta.
En olisi halunnut puhua siitä.
Hän pyysi minua luokkaansa koulun jälkeen.
Nykyään se olisi vaikeaa, mutta silloin oltiin vapaampia.
Nyt lainsäädäntö on siinä määrin rajoittava, -
etteivät opettajat voi puhua uskostaan samalla tavalla.
Opettaja sanoi: "Tänään on sinun päiväsi."
Kukaan ei ollut ikinä sanonut minulle niin.
Uskoin sen, vaikka olin kokenut pettymyksiä.
On ikävää nähdä ihmisten lähtevän pois pettyneinä, -
sen jälkeen kun heidän puolestaan on rukoiltu.
Tiedän kokemuksesta, -
että he kokevat tuomiota, syyllisyyttä ja alemmuudentunnetta.
Heitä piinaa kysymys "Mikä minussa on vialla?"
Vihollinen saa siitä tarttumapintaa.
He pysähtyvät ja häviävät joukkoon.
He eivät halua kenenkään tietävän, etteivät he puhu kielillä.
He pohtivat, olisivatko he olleet Jumalalle enemmän hyödyksi, -
jos he olisivat saaneet Pyhän Hengen kasteen.
Sanopa se Billy Grahamille, -
joka ei ole saanut Pyhän Hengen kastetta.
Siitä on tullut mielessämme onnenkalu, -
joksi Jumala ei sitä tarkoittanut.
Toki jokaisen pitäisi saada nauttia Pyhän Hengen kasteesta.
Sen ei saa olla kristillisyyden, seurakunnan jäsenyyden -
eikä hengellisen tai hyödyllisen elämän ehto.
On väärin asettaa ehtoja tuollaisille asioille.
Sitä meille opetettiin.
Menin opettajan luo päivän päätyttyä. Hän sanoi: -
"Rukoilemme nyt ja rakastamme Jumalaa."
"Unohdetaan itsemme ja toisemme ja rakastetaan Jumalaa."
"Saatan puhua kielillä, jotta et vaivaannu, jos alat puhua kielillä"
"En laita kättäni päällesi. Katsotaan, mitä tapahtuu."
Pidin sitä oudolla tavalla mielenkiintoisena.
Tunsin heti, että se oli erilaista.
Aloimme rukoilla. Hän puhui kielillä.
Emme käyneet samassa kirkossa, mutta kunnioitin häntä paljon.
Kuuntelin häntä ja rukoilin hiljaa.
Yhtäkkiä tunsin käden pääni päällä.
Käden alla koin jotakin, kuten...
En ajattele, että kaikkien pitäisi kokea jotakin samanlaista.
Älä vertaa omaa kokemustasi minun kokemukseeni.
Se oli matkaani Vanhasta liitosta kohti Uuden liiton vapautta.
Olemme opettaneet siitä paljon.
Käden alla tunsin sähköisen voiman.
Se oli kuin lempeä voima, -
joka meni lävitseni kuin nestemäinen sähkö.
Sitä on vaikea selittää.
Jumalan tekoja on joskus vaikea selittää.
Aina ei tiedä, löysikö oikeita sanoja.
Virta meni edestakaisin alas ja sitten taas ylös.
Opettaja oli sanonut, ettei hän koskisi minuun.
Avasin silmäni. Hän istui pöydän takana.
Käsi ei ollut hänen kätensä. Minulta meni ajan taju.
Avasin silmäni jonkin ajan kuluttua, -
ja hän katseli minua hymyillen.
Silloin ymmärsin puhuneeni kielillä kymmenisen minuuttia.
En pystynyt lopettamaan kielillä puhumista.
En saanut suustani ymmärrettävää sanaa.
Opettaja hymyili ja nautti.
Olin järkyttynyt siitä, että se oli niin helppoa.
En ollut viipymiskokouksessa muiden epätoivoisten kanssa.
Jälkeenpäin ajatellen ymmärrän, -
että elämämme polut kohtasivat sillä hetkellä, -
vaikka emme ymmärtäneet sitä silloin.
Joskus Jumala käyttää ihmisiä, -
jotka auttavat läpi tiettyjen asioiden.
He ymmärtävät käsittämättömällä tavalla, -
ja heillä on myöhemmin merkitystä, vaikka sitä ei vielä tiedä.
Heidän merkityksensä ymmärtää vasta myöhemmin.
Siinä hetkessä välillemme kehittyi side.
Kun lähdin koulusta kotiin, leijuin kuin ilmassa.
Koulu loppui 15:30. Lähdin hieman ennen viittä.
Kävelin koulusta kotiini, jossa ei tunnettu kristillisiä asioita.
Puhuin kielillä koko kotimatkan. Olisin halunnut halata puita.
Olin onnellinen ja vapautunut.
Ajattelin: "Minussa ei ole vikaa. Jumala rakastaa minua."
Se oli aitoa. Se ei ollut "Kätnäkiä".
Se oli oma kieleni. Se kiehtoi minua.
Minua kiehtoi sen ääntäminen, sointu, sävy ja intonaatio.
Tiesin, että se oli oikea kieli. Pystyin leikittelemään sillä.
Pystyin puhumaan ja laulamaan sillä.
Ajattelin: "Minun on lopetettava, ennen kuin tulen kotiin."
Myöhästyin iltapäiväteeltä.
Meitä oli kuusi lasta, ja minä olin myöhässä.
Äiti kysyi: "Missä olet ollut? Sinä pikku..."
Vastasin: "Jotain mahtavaa tapahtui minulle."
"Sain Pyhän Hengen kasteen."
Äiti vastasi: "Minua ei kiinnosta." Hän läimäytti minua.
Hän sanoi: "Istu alas teelle." Ajattelin: "Palautus maan pinnalle"
Uskovassa kodissa kasvavat muksut eivät tiedä, -
miten siunattuja he ovat.
Vanhempani eivät sanoneet: "Poika, hieno juttu!"
En saanut halauksia, kehuja enkä kannustusta.
Sen sijaan minua läimäytettiin ja käskettiin teelle.
Tällaisen kohtelun kanssa minä kasvoin.
Onneksi se ei ole tuttua kaikille.
Muista silti, että joku maksoi hinnan vapaudestasi.
Jos voit kotona kuunnella gospelia, lukea Raamattua, -
rukoilla ja puhua Jumalasta, olet todella siunattu.
Se on harvinaista maassamme.
Ihailen amerikkalaisessa kulttuurissa vapautta, -
jolla he puhuvat Jumalasta ja Jeesuksesta.
Olin Amerikassa itsenäisyyspäivän aikoihin.
Toivotin seurakunnassa hyvää itsenäisyyspäivää.
Se oli minulta englantilaisena iso tunnustus, -
koska USA itsenäistyi Englannin vallan alta.
Amerikassa on hengellinen vapaus ja Jumala-keskeisyys, -
joka Englannista puuttuu.
Jos USA olisi vielä kiinni Englannissa, -
he olisivat yhtä kyynisiä ja kirkkovastaisia kuin me.
Jotkut arvostelevat sitä, -
mutta Amerikassa ollessa huomaa pitävänsä siitä -
ja kaipaavansa sitä omaan maahankin.
En tiedä, millainen hengellinen elämä itse kullakin on.
Päästä irti taakoista. Älä rukoile aamulla, jos se ei sovi sinulle.
Älä tee mitään pakosta. Tee sitä, mikä sopii sinulle.
Ei haittaa, vaikka et lukisi Raamattua joka päivä.
Älä ajattele, että Jumalan rakkaus on kiinni siitä, -
luitko Raamattua tai rukoilitko tänään. Jumala on suurempi.
Hän saa olla kanssasi ikuisesti.
Vaikka et rukoillut tai lukenut määrämittaa Raamatusta, -
Jumala ei ole vihainen.
Sinulle tapahtui suuria asioita sinäkin päivänä, jona et rukoillut.
Jumala sanoo: "Lopeta yliyrittäminen."
"Minä Jumala, sinä et."
Miten ihana oletkaan
Rakkautesi on loputon
Rakkautesi riittää pelastamaan minut
Se ulottuu sydämeni syvyyksiin
Tässä hetkessä sanat katoavat
Oi Jumala, en löydä sanoja
Voin sanoa vain, miten ihana olet
Miten ihana oletkaan
Aikaisin aamunkoitossa kohtaan Sinua
Korkeimman kätköpaikassa
Olen kanssasi, Jeesus
Abundant Life -johtajuuskoulutus - Kehittämässä elinikäisiä johtajia
Tarjoamme vuoden kestävää opintojaksoa, -
joka varustaa opiskelijoita siihen, mitä Jumala on heille varannut.
Opiskelijat ovat eri ikäisiä ja eri taustoista.
Miksi valita kaikista kouluista juuri meidän akatemiamme?
Vastaukseni kuuluu: "Tule tänne, koska haluat kasvaa."
Jos joku pitää Abundant Life -seurakunnasta, -
hän viihtyy myös johtajuuskoulutuksessamme.
Valmistuin vuonna 2005.
Elämässäni oli ollut jo pitkään polte ja Jumalan kutsu, -
mutta en tiennyt, miten päästä tavoitteisiin.
Kurssiin liittyi paljon käytännön- läheistä työtä seurakunnassa.
Minulle avautui uusia mahdollisuuksia.
Johtajuuskoulutus varusti minut johtajuuteen.
Kuulun Warringtonissa Oasis-seurakuntaan.
Kuulun seurakunnan johtajistoon. Olen ylistyksenjohtaja.
Olemme saaneet todistaa mahtavia asioita.
On ollut hieno nähdä, miten Jumala koskettaa ihmisiä.
Jos harkitset johtajuuskoulutusta, -
valitse Abundant Life Leadership Academy.
Jumala rikastaa elämääsi tavalla, joka ylittää odotuksesi.
JOTKA HERRAA ODOTTAVAT, SAAVAT UUDEN VOIMAN.
HE KOHOAVAT SIIVILLEEN KUIN KOTKAT.
MIESTENKONFERENSSI
Jumalan miehet ovat sankareita, joilla on elämäntehtävä.
ASKELEILLAMME ON TARKOITUS.
ASKELEISSAMME ON VOIMA.
ASKELEISSAMME ON PÄÄTTÄVÄISYYS.
TAHDOMME VAIKUTTAA.
MIESTENKONFERENSSI 19.-20.11.2010
Suomennos: Marianne Tenetz