o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ Toisen kengissä 2
Jeesus, suurin kaikista
Lyötynä ja revittynä
Annoit kaikkesi
Ajattelit minua
Rakkauden ajamana
Maksoit elämälläsi
Jotta minä saisin olla vapaa
Olet noussut ylös ja voittanut
Ikuinen toivo jokaiselle
Olet noussut ylös ja voittanut
Ikuinen toivo jokaiselle
Jeesus, suurin kaikista
Hänen on kaikki valta taivaassa ja maan päällä
Jeesus, suurin kaikista
Me palvomme Sinua iäti
Jeesus, suurin kaikista
Hänen on kaikki valta taivaassa ja maan päällä
Jeesus, suurin kaikista
Tämä on Raamatun kertomus toisen kenkiin asettumisesta.
Kertomuksen päähenkilö on Daavid.
Daavidilla oli poika, Absalom.
Absalom oli paha poika.
Hän ei totellut isäänsä.
Hän oli manipuloiva riidankylväjä ja varas.
Hän kaivoi maata Daavidin alta.
Hän aiheutti harmeja.
Absalom oli Daavidin heikko kohta.
Daavid hemmotteli Absalomia.
Hän ei suostunut näkemään, millaista vahinkoa tämä aiheutti.
Hän varjeli Absalomia, vaikka tämä vahingoitti kaikkia muita.
Sotaväen päällikkö Jooab johti joukkonsa taisteluun.
Absalomin jäi kesken taistelun riippumaan päästään puuhun.
Jooab päätti surmata Absalomin.
Jooab otti vastuun kuninkaan määräyksen rikkomisesta.
Daavidille piti kertoa, että hänen rakas poikansa oli kuollut.
Joukot palasivat taistelusta ilman Absalomia.
Jooab oli palvellut Daavidia kauan. Hän tunsi Daavidin hyvin.
Hän tiesi, että pojan kuolema oli Daavidille vaikea paikka.
Jooab halusi asettua Daavidin asemaan -
ja yritti hoitaa asian niin hyvin kuin suinkin.
Luemme nyt, miten hän kertoi uutiset Daavidille -
ja mitä Jooab kehotti Daavidia tekemään.
Tarina opettaa toisen asemaan asettumisesta.
2. Sam. 18:19: -
Ahimaas sanoi: "Minä vien kuninkaalle sen ilosanoman," -
"että Herra on vapauttanut hänet vihollisista."
Jooab sanoi: "Tänä päivänä et ole ilosanoman saattaja."
"Joskus toiste saat viedä ilosanoman, mutta et tänään."
"Onhan kuninkaan poika kuollut."
Jooab sanoi etiopialaiselle: "Kerro kuninkaalle, mitä olet nähnyt."
"Etiopialainen kumarsi ja lähti juoksemaan."
Ahimaas sanoi taas: "Anna minun juosta etiopialaisen jälkeen!"
Jooab sanoi: "Miksi? Et saa ilosanomastasi palkkiota."
Ahimaas sanoi: "Kävi kuinka kävi, minä juoksen."
Jooab sanoi: "Juokse sitten."
"Ahimaas lähti juoksemaan Lakeuden tietä ja sivuutti etiopialaisen."
Uutiset olivat arkaluonteisia.
Jooab sanoi, ettei kuninkaalle pidä kertoa näitä uutisia ilosanomana.
Kuninkaalle piti selvittää päivän tapahtumat.
Jooab tiesi, miten Daavid suhtautuisi.
Nuori poika intoili: "Valitse minut! Käytä minua!"
Oletko tavannut senkaltaisia? Oletko senkaltainen?
Innokas menemään mukaan ja osallistumaan
Hän sanoi: "Valitse minut! Minä haluan mennä!"
Jooab sanoi: "Sinä et mene tänään. Joskus toiste."
Ahimaas ei kuunnellut: "Minä haluan mennä!"
"Minä menen kertomaan kuninkaalle."
Ahimaas tarkasteli asiaa vain omasta lähtökohdastaan.
Hän halusi olla se, joka kertoo kuninkaalle ensimmäisenä.
Ehkä hän halusi kuninkaan huomion.
Ahimaasin motiivit ovat väärät.
Jooab halusi, että uutiset kerrotaan oikealla tavalla.
Toisen asemaan asettuminen muuttaa suhtautumista.
Nuori Ahimaas oli yli-innokas suorittaja.
Jooab käsitti, ettei se ollut oikea tapa edetä.
Kertomuksessa on nämä kaksi puolta, innokas ja rauhallinen.
Raamatussa opetetaan, että into ilman taitoa on huono juttu.
Into on hyvä asia, kunhan mukana on taito.
Intoilija saa toimia, kunhan hän tietää, -
miksi hän toimii ja mitä tulee tehdä.
Into on hyvä asia.
Joskus intoilija on vailla taitoa, kuten tuo nuori Ahimaas.
Jooab koetti kertoa, miten Daavid vastaisi uutisiin.
Ahimaas ei välittänyt.
Joskus seurakunnassakin on samanlaisia intoilijoita: -
"Haluan puhua, laulaa, palvella, mennä, kertoa, osallistua."
Into on hyvä, mutta ensin täytyy oppia valitsemaan näkökulma.
Jooab halusi opettaa Ahimaasia.
Ahimaas oli liian innokas.
Raamatussa sanotaan, että sanoilla voi olla kaksi näkökulmaa.
Sanat voivat olla kultaomenia hopeamaljoissa -
tai etikkaa lipeän seassa.
Näin voidaan sanoa aivan samoista sanoista.
Daavidille piti kertoa, että hänen poikansa oli kuollut.
Uskovat ovat joskus huonoja valitsemaan oikean näkökulman.
Ahimaas halusi suorittaa kovalla innolla oman osansa.
Ilman kokonaiskuvaa laskeutuminen epäonnistuu.
Lentokonetta ohjatessa lähestyminen määrää laskeutumistavan.
Se pätee elämäänkin.
Lähestyminen määrää, miten laskeutuminen onnistuu.
Monet syöksyvät maahan ja palavat poroksi jatkuvasti.
Tullaan alas vaappuen.
"Tuolta hän saapuu! Etsikää suojaa!"
"Hän rysähtää ennen pitkää."
Sitä vain toivoo, ettei kukaan muserru.
Jos lähestyminen ei ole taidolla mietitty, -
laskeutuminen on vaappuvaa.
Palasimme hiljattain matkalta.
Lentokoneen laskeutuminen oli järkyttävä.
En yleensä panikoi kovin helposti.
Kone oli pieni.
Kun kone osui kiitoradalle, kuului kova jysäys.
Kone alkoi vaappua.
Kaksi tyttöä takanani kirkuivat kuin syötävät.
Pelästyin kunnolla.
Olin rauhallinen, kunnes he alkoivat kirkua.
Kaikki pelästyivät.
Kapteenilla oli pokkaa sanoa lennon lopussa: -
"Pahoittelen äskeistä. Merkintöjä oli muutettu."
Kaikki kummeksuivat kapteenin sanoja.
Laskeutuminen oli pomppivaa, koska kapteeni toi koneen alas huonosti.
Miksei kapteeni voinut myöntää, että hän laskeutui huonosti?
Sen sijaan hän syytti merkkejä.
Se on jonkun elämäntarina.
Vika ei ollut laskeutumisessa. Merkit olivat siirtyneet.
En lähestynyt miestäni väärin. Merkki vain oli siirtynyt.
En kohdellut häntä väärin. Merkki oli siirtynyt.
Ongelma on merkissä.
Monien elämässä lähestymismerkit ovat pielessä.
Meidän täytyy asettua lähestyttävän ihmisen asemaan.
Meidän on astuttava heidän kenkiinsä.
Joillakin on palava halu auttaa muita ihmisiä.
Haluamme vahvistaa sitä.
Älä intoile vailla taitoa.
Älä toimi hätäillen kysymättä neuvoa Jumalalta.
Kaikki naistenkonferenssin tapahtumat on mietitty etukäteen.
Olemme keränneet tietoa ja taitoa, -
jotta vieraamme pystyvät ottamaan kaiken vastaan.
Tarvitsemme samanlaista asennetta elämässä.
Jotkut näkevät sinut lähestymässä ja ajattelevat: -
"Voi ei, tuolta hän tulee. Hän tulee minua kohti!"
"Etsikää suoja."
Lapset ja mies näkevät, kun tulet kotiin: "Äiti tulee!"
Alkaa hätäinen siivoaminen. "Onko kaikki paikallaan?"
Sinä lähestyt.
Se määrittää sen, miten laskeudut.
Jumala näkee intosi. Hän rakastaa sitä.
Hän tarjoaa taitoa. Opettele, niin olet taidokkaampi.
Kun on asettunut toisen asemaan, sanoo juuri oikeat sanat, -
eikä sitä, mitä itse haluaa sanoa.
2. Sam. 18:23:ssa kerrotaan, että Ahimaas ohitti etiopialaisen.
Ahimaas halusi olla ensimmäinen.
Tähystäjä huomasi yksinänsä juoksevan miehen.
Hän kertoi siitä Daavidille, joka piti sitä hyvänä merkkinä.
Toinenkin juoksija tuli näkyviin.
Daavid sanoi: "Hänkin tuo hyviä tietoja."
Tähystäjä sanoi: "Ensimmäinen näyttää juoksevan kuin Ahimaas."
Hänellä täytyi olla omituinen juoksutyyli.
Kuinka muuten sen tunnistaisi niin kauas?
Siinä täytyi olla jotakin outoa.
Sen täytyi olla hyvin omintakeista.
Ahimaas tuli kuninkaan eteen.
Ahimaas halusi tuoda uutiset kuninkaalle.
Kuningas kysyi: "Voiko nuorukainen Absalom hyvin?"
Ahimaas vastasi: "Tuota, siellä oli kova hälinä," -
"kun kuninkaan palvelija Jooab lähetti minut, palvelijasi."
"En tiedä, mitä se oli."
Jakeessa 20 Jooab oli sanonut Ahimaasille: -
"On huono päivä. Kuninkaan poika on kuollut".
Ahimaas tiesi, että Absalom oli kuollut.
Hän alkoi kierrellä ja kaarrella, koska hän ajatteli vain itseään.
Silloin ei sanota sitä, mitä täytyy sanoa, vaan se, mitä haluaa sanoa.
Kun tarvitaan muutosta ja suoraa puhetta, -
Jumala ei halua paikalle sellaisia ihmisiä, -
jotka eivät uskalla puhua hyväksynnän menettämisen pelossa.
"Haluan olla suosittu. En halua olla pahanilmanlintu."
Ahimaas halusi tehtävän. Jooab tiesi, ettei hänestä ole siihen.
Meidän ei sovi tuomita ihmisiä mutta ei myöskään vesittää sanomaa.
On paljon tuomitsemista ja vesittämistä.
Täytyy löytää oikea lähestymistapa ja puhua suoraan.
Minä en pelkää vastakkainasettelua. Raamattu on täynnä sitä.
Vastakkainasettelu on kasvun edellytys.
Se on suoraa puhetta siitä, minkä pitää muuttua.
Niin lapsiakin opetetaan.
Lapsia kielletään koskemasta tuleen.
Muuten he loukkaavat itsensä.
Se tekee elämästä turvallisemman.
Vastakkainasettelua pelätään.
Monilla on intoa ja esiintymishalua, -
mutta silti ei ole kanttia sanoa sitä, mitä täytyy sanoa.
Kyse ei ole meidän tähtihetkestämme.
Saamme olla esillä, kunhan rohkenemme julistaa Jumalan asiaa.
Se on johtajuutta.
Se on johtajuutta seurakunnassa, avioliitossa ja perheessä.
Monet välttelevät sukulaisiaan, -
koska he eivät uskalla kertoa heille, -
etteivät he enää osallistu tiettyihin juttuihin.
Sinun pitää sanoa ystävillesi, ettet enää osallistu juoruiluun.
Haluat ystävyyden, mutta et halua sanoa sitä, mitä pitää sanoa.
Ei voi vain huudella, että haluaa voittaa ystävät Jeesukselle -
ja tuoda muutoksen, -
jos perääntyy ja kiemurtelee, kun tilaisuus koittaa.
"Haluan vain sanoa kivat asiat."
Kukapa ei haluaisi tehdä vain kivoja asioita?
Se ei ole elämää.
Daavid kysyi toiseltakin lähetiltä pojastaan.
Hän käski Ahimaasia astumaan syrjään.
Kuningas kysyi etiopialaiselta: "Voiko nuorukainen Absalom hyvin?"
Etiopialainen vastasi saamansa tehtävän mukaisesti.
"Käyköön kuninkaani vihollisille niin kuin hänelle kävi."
Toisin sanoen: "Absalom on poissa."
Kuningas ei olisi halunnut kuulla sitä, mutta se piti sanoa.
Etiopialainen hoiti tehtävänsä ja vastasi rehellisesti, -
tosin kuin innokas mutta epäpätevä Ahimaas.
Toisen asemaan asettuminen vaatii sitä, -
että sanoo sen, minkä täytyy tulla sanotuksi.
Toisen asemaan asettuminen panee tunteet aisoihin.
Naisten on hyvä oppia se.
Kaikilla on tunteita, rakkautta.
Tunteiden mukaan eläminen on hyvin itsekästä.
Niin ei voi elää, jos aikoo asettua toisten asemaan.
Tunteiden ei saa johtaa elämää.
Muuten tunteet päättävät, mitä tekee ja ketä nähdä.
Niin ei saa käydä, koska tunteet valehtelevat.
Tunteet ryöstävät meiltä tulevaisuuden.
Tunteet sanovat: "Et halua olla tuon kanssa. On liian vaikeaa."
Älä kuuntele tunteitasi.
Asetu toisen asemaan ja tee sitten päätös.
Lapset osaavat vetää oikeista naruista, -
mutta täytyy miettiä, mitä seurauksia pyynnöllä on.
Päätökset täytyy tehdä sen eikä kiristyksen perusteella.
Kerron tarinan pikkutytöstäni.
Olin valmistautumassa ensimmäiseen naistenkonferenssiin.
Tytär on 5, veli 2.
Hope-tytär haluaa, että veli Noah on vaikeuksissa.
Hope kai vanhempana kokee saavansa sillä valtaa.
Etsin mustaa paitaa.
Hope kertoi, että Noah on vienyt kaikki mustat toppini.
Hän kertoi, että Noah oli mennyt makuuhuoneeseen, -
avannut laatikot ja ottanut kaikki mustat topit.
Hope sanoi, että Noah oli heittänyt topit -
ulos isoihin roskapönttöihin.
Noah ei edes yletä roskapönttöihin.
Hope vaati, että Noah pitää laittaa jäähylle.
Sanoin: "En voi tehdä sitä."
"En nähnyt hänen tekevän sitä."
"En voi rankaista häntä, jos en ole varma, että hän teki sen."
"Näitkö sinä veljesi tekevän sen?"
"Muista, että me emme valehtele."
Hope vastasi: "No, tuota, Jeesus kertoi, että Noah teki sen."
"Ja kaikki enkelitkin."
Ihan varmuuden vuoksi, jos ei Jeesuksen sana riittäisi.
Keskustelin samalla, kun meikkasin konferenssia varten.
Sanoin: "Jeesus ei kertonut minulle, että Noah teki sen."
Hope sanoi: "Jeesus sydämessäsi katsoi toiseen suuntaan."
Ajattelin: "Tässäkö kasvatustyöni tulos?"
Kun elää tunteidensa mukaan, -
saattaa mennä hyvinkin pitkälle omien tekojen oikeuttamisessa, -
vaikka perusteluissa ei olisi päätä eikä häntää.
"Olen loukkaantunut, niinpä lähden lätkimään ja teen sitä ja tätä."
Silloin näkee kaiken omien tunteidensa läpi.
"Tuo katsoi minua tietyllä tavalla. Hän ei edes tervehtinyt."
"Hän kutsui kaikki muut, paitsi ei minua."
"Tuolla he keskustelevat. He puhuvat varmasti minusta."
Tunteet jylläävät. Sinusta tulee psykonainen.
Sitä näkee jotakin kaikkialla.
Minä olen tarvinnut apua tunteideni ruotuun saattamisessa.
On hyvin hyödyllistä asettua toisen asemaan.
Silloin ei toimi tunteiden perusteella, vaan tarvelähtöisesti.
Kun Daavid kuuli poikansa kuolleen, hän alkoi itkeä ja surra.
Hän itki niin, että sotilaat palasivat koteihinsa vähin äänin.
Jooab käsitti, että Daavid oli tunteidensa vallassa.
Daavid ei osannut asettua sotilaidensa asemaan.
2. Sam. 19:5: "Jooab meni kuninkaan luo ja sanoi:" -
"Olet nostanut häpeän kaikkien palvelijaisi kasvoille," -
"vaikka he ovat pelastaneet sinun ja rakkaidesi hengen."
"Rakastat vihamiehiäsi ja vihaat rakkaitasi."
"Olet osoittanut, etteivät sotilaasi merkitse sinulle mitään."
"Sinulle olisi parempi, jos Absalom eläisi ja me muut kuolleita."
"Mene ulos ja kiitä miehiäsi."
"Ellet mene, kaikki miehesi jättävät sinut."
"Silloin kuningas nousi ja asettui istumaan porttiin."
Jooab sanoi: "Älä asetu tunteidesi vietäväksi."
"Älä ajattele pelkästään omaa menetystäsi."
"Sinulla on iso joukko miehiä, jotka taistelevat puolestasi."
"He pelastivat sinun tyttäresi ja poikasi."
"Sinulla ei ole varaa tähän. Olet johtaja ja kuningas."
"Sinun on asetuttava toisten asemaan ja noustava."
"Nouse, mene ulos ja rohkaise miehiä."
Jumala haluaa, että asetut jonkun toisen asemaan.
Silloin sinun ei tarvitse enää taistella tunteidesi kanssa.
Jos tunteet sokaisevat, katso muualle.
Kun Joosefin veljet tulivat Egyptiin, -
Joosef itki nähdessään heidät.
Hän vetäytyi yksinään eri huoneeseen.
Hän itki aikansa, pesi kasvonsa ja palasi takaisin veljiensä luo.
Hän ei sallinut tunteidensa hallita tärkeässä hetkessä.
Opetellaan asettumaan toisten asemaan.
Meidän täytyy oppia oikea lähestymistapa.
Sitten on sanottava se, mitä Jumala haluaa meidän sanovan -
eikä jotakin tyhjänpäiväistä.
Pane tunteet syrjään ja anna Jumalan johdattaa.
Nouse ja mene! Anna rohkaisun sanan kaikua sydämessäsi.
NAISTENKONFERENSSI
Aseta itsesi jatkuvasti toisten asemaan.
Sydämellä ei ole rajoja. Kun sen päästää menemään, se ei pysähdy.
"MISSÄ 2 TAI 3 ON KOOLLA NIMESSÄNI, MINÄ OLEN HEIDÄN KESKELLÄÄN."
YHDESSÄ OLEMME VAHVOJA
Jumala voi pelastaa ja eheyttää kaikkein syvimmälläkin kulkevan.
AIKAMME ON ARVOKASTA
Pystyt auttamaan, jos haluat.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 1376A
Suomennos: Marianne Tenetz