o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ
Kompuroimme ristin luo ja sen ohi.
Yritän löytää tietä taivaaseen.
Haluan nähdä. Se riittää.
Jos kaipaan suuntaa, minun pitäisi kysyä:
Voisiko tämä olla se tie? Onko tämä ainoa tie?
Niin kapea ja kaita, turvallisin paikka jäädä.
Se asia, mitä tahdot: nähdä Pelastajasi kasvot.
Ajattelen iankaikkisuutta kanssasi.
Ei enää surun kyyneleitä, ei enää tuskaa.
Pääsen sinne askel askeleelta vielä jonakin päivänä.
Voisiko tämä olla se tie? Onko tämä ainoa tie?
Niin kapea ja kaita, turvallisin paikka jäädä.
Se asia, mitä tahdot: nähdä Pelastajasi kasvot.
Haluat nähdä hänen kasvonsa.
Johdata minua eteenpäin.
Johdata minua eteenpäin, Pelastaja.
Pääsen perille. Johdata minua eteenpäin.
Kun tieni on pilvien peitossa enkä ymmärrä,
johdata minua eteenpäin,
kun jalkani väsyvät ja kompuroin tällä polulla.
Ajattelen pois kulkevia, jotka yrittävät löytää rauhaa muualta.
Ehkä voisimme auttaa heitä ymmärtämään,
että tämä on se tie. Tämä on ainoa tiemme.
Niin kapea ja kaita, turvallisin paikka jäädä.
Se asia, mitä tahdot: nähdä Pelastajasi kasvot.
Johdata minua eteenpäin kun jalkani väsyvät.
Johdata minua eteenpäin kun en ymmärrä.
5. Moos. 24:19. Jos viljasatoa korjatessanne unohdatte
pellolle lyhteen, älkää palatko sitä hakemaan, vaan antakaa sen
jäädä sinne muukalaista, orpoa ja leskeä varten. Kun näin teette,
Herra, teidän Jumalanne, siunaa teitä kaikissa toimissanne.
Kun olette ravistaneet oliivit puistanne, älkää palatko keräämään
jäljelle jääneitä oliiveja; ne kuuluvat muukalaisella, orvolle
ja leskelle. Kun olette korjanneet viinitarhanne sadon, älkää
suorittako jälkikorjuuta, vaan antakaa muukalaisen, orvon
ja lesken korjata loput. Muistakaa, että itse olitte
orjina Egyptissä. Sen tähden teidän on noudatettava näitä käskyjä.
Jumala ei pyydä tai ehdota, vaan käskee.
Tämä on näköala siihen, millainen Jumalan sydän on köyhiä kohtaan.
Jumala teki köyhien auttamisesta ei-valinnaista.
Nykyään se on meille valinta. Länsimaisessa kulttuurissamme
autamme köyhiä valintamme mukaan, mutta Jumala ei jättänyt köyhiä
valinnanvaraisen avun kohteiksi. Hän institutionalisoi avun,
siirsi sen maataloutta ja talous- asioita koskevan lain piiriin.
Maanomistajana ja -viljelijänä, joita Israelissa oli paljon,
sadonkorjuussa oli huomioitava, ettei koko sato kuulu itselle.
Osa siitä kuuluu köyhille. 3. Moos. 19:9:ssä Jumala sanoo:
Älä leikkaa pelloiltasi viljaa reunoja myöten.
Tässäkin Jumala sanoi, että vaikka omistat pellon
ja teet työtä kylvääksesi koko pellolle,
sadonkorjuun koittaessa, tekemästäsi työstä huolimatta,
pellon reunat eivät kuulu sinulle. Ja kun korjaat satoa,
jos tähkiä, rypäleitä tai oliiveja jää korjaamatta,
älä mene takaisin hakemaan niitä. Jätä jotakin köyhille.
Jakeessa 19 Jumala sanoo haluavansa näin tehtävän, jotta voisi siunata
heitä kaikissa toimissaan. Siunaus riippui siis siitä,
muistivatko he köyhiä.
Jumala ei sanonut, miten leveä pellon reunuksen täytyisi olla
ja todennäköisesti osa maan- omistajista yritti päästä vähällä,
ja sanoa jättäneensä melkein 10 sentin kaistaleen köyhille.
He eivät todella halunneet tehdä sitä, vaan tottelivat pakosta.
Monet muistavat köyhiä pakosta, omantunnon, syyllisyyden
tai häpeän takia, kun näemme nälkää näkeviä lapsia tai kuulemme jonkun
innolla kehottavan toimimaan asian hyväksi.
Tästä esimerkkeinä ovat Burman tilanne, tsunami ja Katrina.
En pyydä lahjoittamaan Burmaan, koska apu ei mene perille.
Olen kyllästynyt siihen, että anteliaiden rahat
jäävät valtion politiikkaan, eivätkä ihmisparat näe niitä.
Miljoonia dollareita on yhä kateissa.
Osa New Orleansista näyttää siltä kuin Katrina olisi tullut eilen.
Mitään muutosta ei ole tapahtunut, vaikka miljardeja lahjoitettiin.
Ainoa mikä sai jotakin nopeasti aikaan New Orleansissa,
oli yksityisten ihmisten rahoitus: Hollywood-tähdet, poptähdet,
Oprah Winfrey, kirkot, joiden ei tarvinnut toimia
paikallisviranomaisten kautta.
Valtion kautta kulkenut raha pysähtyi. Yksityissijoituksilla
taloja rakennettiin ja ihmisiä autettiin nopeasti.
Kun Burmassa on tragedia ja meiltä odotetaan apua, sanomme:
Auttaisin mielelläni, mutta en tiedä, päätyvätkö rahani vain
jonkun pankkitilille tai Burman hallitukselle.
Lopulta tästä kärsivät köyhät.
Ne, jotka tarvitsevat apua, eivät saa apua,
koska politiikka, ahneus ja vallankäyttö ryöstävät köyhiltä.
Maailma vastaa Jumalalle rikoksestaan köyhiä vastaan.
Kukaan ei sano sitä rikokseksi eikä ketään vangita,
vaikka pitäisi. Jumalalla oli järjestelmä köyhiä varten.
Heille oli jätettävä pellonreunojen sato ja korjaamatta jäänyt sato.
Poimimatta jääneet jätettiin taakse koska köyhät tulivat perässä.
Kun jotakin jäi poimimatta, ei voinut peruuttaa ottamaan sitä.
Köyhät olivat takanasi sanoen: Se kuuluu minulle.
Jumala sanoi, ettei se ole riita, mielipide tai väittely,
vaan hänen järjestelmänsä. "Jättäkää se köyhille."
Köyhien auttaminen kulki Mooseksen lain puitteissa.
Se oli heprealaisen kulttuurin maatalous- ja talouslaki,
jonka mukaan köyhistä oli huolehdittava.
Kysymys: Jos köyhien laiminlyönti olisi rikos,
miten paljon vankiloissa olisi ihmisiä?
Miljoonittain ihmisiä olisi vankiloissa.
Jumala haluaa meidän ymmärtävän, miten iso asia tämä hänelle on.
Köyhien auttaminen ei ollut vapaavalintaista.
Ruut meni viljapellolle ja sanoi Noomille:
Meillä ei ole mitään, mutta menen poimimaan viljankorjaajien jäljiltä
tähkiä (Ruut 2:3). Hän ymmärsi, että köyhänäkin
hänellä on aina paikka, mistä saa apua.
Hän tietää, että on paikka, missä köyhiä muistetaan
ja palvellaan, ja hän voi viedä kotiin jotakin.
Boas, jonka pelto se oli, piti Ruutista
ja järjesti palkkalaisensa huolehtimaan hänestä.
Ruutille jätettiin tarkoituksella enemmän poimittavaa.
Hän meni kotiin mukanaan kimpuittain siunauksia,
koska köyhät olivat erityisesti Boasin sydämellä.
Hänen ja joidenkin muiden pellot olivat tunnettuja
leveistä pellonreunoista. Jotkut jättivät kapeat reunat,
mutta toiset rakastivat köyhiä niin että jättivät leveät reunat.
Olen yrittänyt rakentaa seurakuntaa missä jätämme köyhille tilaa
vähintään toimintamme reunoille. Älkää ymmärtäkö reunoja väärin.
Otamme köyhät huomioon, varmistamme, että meitä ei tarvitse
muistuttaa vähävaraisempien huomioonottamisesta.
Tapa, jolla Jumala järjesti tämän Israelin yhteiskunnassa,
takasi sen, että köyhät olivat aina rikkaampien rinnalla.
He eivät koskaan olleet kadulla kaupustelemassa lehtiä
tai nukkumassa sillan alla tai kerjäämässä kaduilla.
Köyhiä ei marginalisoitu tai osastoitu köyhään kaupunginosaan.
He olivat keskeisellä paikalla israelilaisten elämässä.
Heitä ei voinut eikä pitänyt välttää. Ei tarvinnut hävetä sitä,
että itsellä oli enemmän, jos jakoi omastaan köyhille.
Köyhiä ei voinut pitää uhkana, joka kuluttaisi vaurautta
ja ottaisi haltuunsa toisen omaisuutta, koska Jumalan laki
ei käske antamaan peltoa köyhille. Omistajuudesta ei tule luopua.
Jumala ei sano, että köyhien tulisi olla etusijalla.
Hän sanoo vain, että omistajien, siunattujen ja vauraiden
tulisi rakentaa elämässään tilaa köyhille.
Ei niin, että hyvänä satovuotena kirjoitetaan köyhille shekki
ja huonona he eivät saa mitään.
Jumala ei jätä asiaa olosuhteista riippuvaiseksi.
Teen siitä asian, josta ei voida neuvotella. Nykyisin sille ei ole
vastinetta, mutta meille seura- kuntana se olisi tilan tekeminen
köyhille sydämissämme ja elämässämme.
Ne, joita otat huomioon, eivät ole sinulle uhka,
eivätkä voi vahingoittaa sinua.
Huomioimme köyhät 10 vuotta sitten kun aloimme aktiivisesti
tavoittaa yhteisöämme. Teemme heille tilaa taloudellisesti.
Suuri osa seurakuntamme varoista menee suoraan köyhien auttamiseen.
Ennen kuin autoimme ketään kolmannessa maailmassa,
halusin varmistaa, että meillä on etiikka ja käytäntö
köyhien auttamiseen kotiovellamme.
Työ tässä yhteisössä, vankilassa, punaisten lyhtyjen alueella,
päihderiippuvaisten parissa,
kodittomien ja nälkäisten tavoitta- minen, apu kuntoutukseen tai
köyhien perheiden oppimis- keskukseen pääsyssä, jotta
he pärjäisivät elämässä paremmin, apu raha-asioiden hoidossa
pulaan ja velkoihin joutuneille, kristityt köyhyyttä vastaan,
seurakunnan hyväntekeväisyysmuodot,
tässä kaupungissa. Emme kerää sillä kunniaa.
Palvelutyön johto ymmärtää, että olemme täällä auttaaksemme köyhiä
ja että he tarvitsevat apua, koska he köyhtyvät entisestään
ja heidän lukumääränsä lisääntyy ja auttajat vähenevät.
Tarvitsemme voimakkaan sysäyksen, jotta tuntisimme syyllisyyttä
ennen kuin alamme toimia. Köyhiä ei haittaa se,
että annoit 50 puntaa huonon omantunnon takia.
Pääasia on, että he saavat apua. En vastusta avustustempauksia
enkä esimerkiksi luottokortti- kolehtien keruuta.
Mutta ne eivät riitä tavoittamaan koko maailmaa.
Entä Live Aid ja muut järjestöt? Saavatko ne muutosta aikaan?
Tarve on massiivinen.
Suurin osa maailmasta on suurimman osan aikaa tekemättä mitään.
Osa meistä tekee jotakin hetkinä, jolloin säälimme köyhiä
tai kun joku julkkis osallistuu hyväntekeväisyyteen
tai käyttää julkisuutta saadakseen faninsa toimimaan.
Siksi media käyttää näitä henkilöitä.
Bono, Bob Geldof tai joku elokuva- tähti astuu esiin vetoomuksineen
ja ihmiset osallistuvat. Hyvä niin, mutta sekään ei riitä.
Ei lähellekään.
Kerron teille nyt järkyttävän, tilastollisen tosiasian.
Maailman 7 rikkainta voisivat poistaa maailman köyhyyden.
Seitsemän.
En tarkoita, etteivät rikkaat kuten Bill Gates, maailman rikkain mies,
tekisi hyväntekeväisyyttä. Ongelma on varallisuuden jakautuminen.
Se on aina ollut olemassa. Juuri siitä Jumala puhuu:
Jos en aseta köyhiä keskeiseen asemaan taloudessanne,
varallisuuden jakautuminen on ongelma.
Rikkaat pitävät kiinni siitä, mitä heillä on,
ja köyhiä autetaan joskus, syyllisyydestä tai painostuksesta.
Tai joskus köyhiä autetaan, jotta saataisiin arvostusta
ja ääniä tai mahdollisuuksia. Kyse ei silloin ole köyhistä.
Jumala ei halunnut tämän ihmis- sydämen taipumuksen ohjaavan
asenteita köyhiä kohtaan. Kuvittele, että teet töitä
varakkaalle maanomistajalle ja menestyt itsekin työsi kautta
vaikkapa maatalousmaailmassa.
On hyvä satovuosi, ja korjaat satoa.
Kun katsot vasemmalle, näet köyhän lesken,
joka tekee työtä samalla pellolla, ja kun katsot taaksesi,
näet muukalaisen, joka ei ole heprealainen.
Hän asuu keskuudessanne ja elää köyhyysrajan alapuolella.
Yhteisö ei ota häntä vastaan, mutta hän elää keskellänne
muukalaisena niin kuin Ruut Israelissa.
Hänellä ei ollut sukulaisia eikä verkostoa tukenaan.
Katsot taaksesi ja näet tällaisen ihmisen.
Hän poimii sitä, mitä jätät jälkeesi. Rypäleitä, jotka olivat
piilossa lehtien takana, ja joita et huomannut.
Tai et huomannut oksaa, jossa oli oliiveja.
Et huomannut, että lehtien alla oli oliiveja.
Jumala sanoi: jos jotakin jää korjaamatta,
et voi palata takaisin.
Jos olet menossa tässä ja olet jättänyt jotakin tuonne,
et voi palata. Niin vahvan käskyn Jumala antoi.
Se, mitä sinulta jäi, on köyhiä varten.
Se tarkoitti sitä, että rikkaat ja köyhät olivat samalla pellolla.
Köyhät eivät tulleet vasta sitten kun rikkaat olivat lähteneet,
ettei rikkaita hävettäisi tai he eivät kokisi syyllisyyttä
jätettyään köyhille liian vähän tai liian kapean reunakaistaleen.
Köyhien ei tarvinnut tulla yöllä, jotta rikkaat eivät näkisi,
kuinka vähän köyhät saavat. Kaikki korjasivat samaan aikaan.
Se tarkoitti sitä, että rikkaat ja köyhät elivät yhdessä,
juttelivat ja nauroivat yhdessä tietäen rajansa:
Voit korjata satoa samalta pellolta, kun tiedämme säännöt.
Voimme elää yhdessä kun tiedämme säännöt.
Pelkäämme köyhiä, koska emme tiedä, missä rajat menevät.
Ihmiset ylittävät rajoja ja pelkäävät.
Kun alkoholisti tai koditon pyytää sinulta paria kolikkoa,
tunnet itsesi uhatuksi ja pelkäät, koska olet yksin laitakaupungilla
ja pelkäät. Heitä voi istua porras- käytävissä ja olet kuullut
kuinka joku on pahoinpidelty. Länsimaisessa yhteiskunnassamme
pelkäämme yhä enemmän, mitä meille voi tapahtua,
ja avokätinenkin ihminen, joka haluaisi auttaa,
ei auta koska on kuullut pahoin- pitelyistä tai hyväksikäytöstä.
Tämän kaiken takana on köyhien vihollinen, joka haluaa meidän
kovettuvan, vastustavan ja lopulta eristäytyvän köyhistä.
Kun Jumala käski jättää osan korjaamatta, hän sanoi,
että jos köyhät tahtovat saada ruokaa, heidän on tehtävä työtä.
Hän ei käskenyt pellonomistajia korjaamaan satoa reunoilta
ja viemään satoa köyhille. Köyhien täytyi tulla paikalle
kuten palkattujen työntekijöidenkin.
Pidän siitä. Raamatussa on etiikka, jonka mukaan Jumala
odottaa köyhien tulevan töihin, vaikka he saisivat vain
jäljelle jäänyttä satoa. Heidän on tultava.
Pidän siitä, koska uskon siihen.
Tämä ei ole sitä, että Jumala sanoisi:
En tahdo, että saatte laiskan maineen. Se liittyy työhön,
arvokkuuteen, kunniaan, persoonallisuuteen, vaikuttamiseen
ja vastuuseen omasta elämästä. Sanaan työ sisältyy kaikki tämä.
Siinä sanassa on dynamiikkaa, jonka tahdomme ihmisten ymmärtävän
maailman kaikissa kulttuureissa. Kun olen käynyt 3. maailman maissa,
köyhät ovat olleet tapaamistani ihmisistä ahkerimpia,
koska ellet tee työtä, et saa syödäksesi.
Heillä ei ole sosiaaliturvaa, joka auttaisi kun he eivät tee työtä.
Länsimaissa voi olla kauan työtön niin, että ja valtio elättää sinut.
Aina emme siis voi tietää, ketkä ovat aidosti köyhiä,
tahtovat parantaa asemaansa ja tehdä työtä,
ja ketkä vain käyttävät järjestelmää hyväkseen.
Tämä huolettaa meitä. Mietimme, pitäisikö auttaa,
ja jos lahjoitan rahaa, mihin se päätyy.
Autanko todella, jos lahjoitan rahaa?
Tarkoitan, ettei se riitä, että lähetämme 20 000 puntaa kuussa
tukeaksemme Compassion Children -projektia Keniassa,
missä sponsoroimme yli tuhatta lasta.
Se on hienoa.
Mutta se ei riitä, jos ne köyhät, joiden ohi kuljemme päivittäin,
ja yhteisömme ihmiset eivät tiedä, että olemme olemassa.
Kun elämme länsimaassa ja katselemme suuria hyväntekeväisyys-
tempauksia köyhien hyväksi, ymmärrämme, ettei muutos tule
suurissa kampanjoissa, joita tehdään silloin tällöin.
Koska ne ovat tapahtumia, ja minä kannatan prosessia.
Jos me kaikki vain tekisimme jotain antaaksemme elämästämme reunat,
joilla teemme tarkoituksella tilaa köyhille.
Niiden ei tarvitsisi olla isoja asioita. Aina kun olen kaupungilla
minulla on taskussa kolikoita kodittomia ja kerjääjiä varten.
En ole aina tehnyt niin. Se on pieni asia.
Minulle se on iso asia, koska vihaan kolikoita taskussani.
En pidä lompakkoa mukanani.
Kun minulla on kolikoita, ne kilisevät taskussani,
ne painavat, enkä haluaisi ottaa niitä käteen ja laskea.
En pidä kolikoiden kantamisesta, mutta aloin tehdä niin.
Kun näen jonkun pyytämässä rahaa, tiedän että kolikkoni
eivät ratkaise heidän ongelmiaan eivätkä muuta heidän elämäntapaansa
mutta en annakaan heille siksi, vaan enemmän itseni takia.
Minulle se on pieni asia, mutta se ei tarkoita sitä,
että vastuuni olisi loppunut yhden ihmisen auttamiseen.
Kautta historian tässä maassa on lähetetty muita lähetystyöhön
puolestamme. Ulkomailla oleville läheteille lähetettiin rahaa
ja uskottiin, että sillä autetaan köyhiä auttamatta niitä,
jotka nukkuvat kadulla sadan metrin päässä kodistasi.
Emme auta heitä, emme puhu heille,
mutta kyllä me autamme köyhiä. Hyvä, että autamme köyhiä
Afrikassa, mutta kuka auttaa köyhiä kotimaassamme?
Sillä köyhä on köyhä.
Alitajuntaamme ei saa päästä ajatusta, että kun seurakuntamme
kerran on ihmisiä tavoittava, köyhien auttamisesta huolehditaan
ja auttaminen tapahtuu vain organisoitujen keräysten kautta.
Miettikää, mitä pientä voisitte tehdä. Samanlaista kuin
kolikoiden kantaminen. Kun näette kadulla jonkun, joka pyytää rahaa,
sen sijaan että kävelisitte nolona ohi, antakaa heille jotakin.
Jumala kompensoi meidän kauttamme
tätä tylyä maailmaa, jossa ihmiset elävät.
Ystävällisyyden osoitusten ei tarvitse olla suuria.
Sen on vain tultava odottamatta.
Olet täällä muuttamassa maailmaa
Varustamme huomisen johtajia tänään
Abundant Life -johtajuuskoulutus
Yksi käänteentekevä vuosi
Kolme suuntautumisvaihtoehtoa
1. MUSIIKKI-, YLISTYS- JA TAIDELINJA
2. PASTORAALINEN JOHTAJUUS
3. NUORISOTYÖ
VARUSTAMME SINUT MUUTTAMAAN MAAILMAA
ANNA MEILLE VUOSI ELÄMÄSTÄSI. ELÄMÄSI MUUTTUU TÄYSIN.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 1376A
Suomennos: Johanna Tölli