o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ
Abundant Life seurakunta
Isyys on tällä hetkellä suuren hyökkäyksen kohteena.
Meillä on maan päällä maailmanlaajuinen isänpuute.
Lapset jotka kasvavat ilman isää joutuvat....
8 kertaa todennäköisemmin vankilaan.
tekevät itsemurhan 5 kertaa todennäköisemmin
kokevat 20 kertaa todennäköisemmin käyttäytymishäiriöitä.
heistä tulee 20 kertaa todennäköisemmin raiskaajia.
He karkaavat kotoaan 32 kertaa todennäköisemmin.
He käyttävät huumeita 10 kertaa todennäköisemmin.
He jättävät koulunsa kesken 9 kertaa todennäköisemmin.
Apua.....
En tiedä minne minä kuulun....
Jumala antaa yksinäiselle kodin. Psalmi 68:7
Apua....
Olenko minä näkymätön?
Sinä näit minut jo ennen kuin olin syntynyt.
Sinun silmäsi näkivät minut jo idullani, sinun kirjaasi on kaikki kirjoitettu.
Ennen kuin olin elänyt päivääkään, olivat kaikki päiväni jo luodut. Psalmi 139:16
Apua...
Auttakaa joku....
Älä tunkeudu orpojen pelloille sillä heidän puolustajansa on vahva.
Sananlaskujen kirja 23:10-11
Olen saanut tästä kierteestä tarpeekseni. Se ei ole minun syyni.
Minä en koskaan palaa takaisin. Minä en ole isäni kaltainen.
Emme voi korjata mennyttä.
Voimme ainoastaan luoda uuden tulevaisuuden.
Tilastoja lapsista, joilta on riistetty isä:
72% kaikista teini-ikäisistä murhaajista,
60% raiskaajista
70% lapsiin sekaantujista,
11 kertaa todennäköisemmin väkivaltaisesti käyttäytyviä,
kolme neljästä teinien itsemurhista
80% murrosikäisistä jotka ovat psykiatrisissa hoitolaitoksissa
90% kotoa karkaajista.
Jokainen sukupolvi saa päättää omasta elämästään,
kirjoittaa oman lukunsa elämään, ja jättää oma merkkinsä maailmaan.
Isäni oli alkoholisti, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni ei ymmärtänyt minua, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni odotti minulta liikaa, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni ei tahtonut tuntea minua, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni vihasi Jumalaa, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni hakkasi äitiäni, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni ei koskaan välittänyt minusta, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni ei arvostanut minua yhtään, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni ei koskaan ollut tukenani, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni oli väkivaltainen mies, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni oli vihainen mies, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni vihasi naisia, mutta minä en ole isäni.
Minun isäni oli rasisti, mutta minä en ole isäni.
Monet pojat kantavat sydämissään isiensä jättämiä haavoja.
Minäkin kannoin omaani monia vuosia.
Eräänä päivänä annoin sen kaiken Jumalalle.
Mutta toisinaan Hän antaa sen takaisin minulle.
En koskaan unohda, että miljoonat kantavat yhä tuota haavaa.
Mutta heillä ei ole Jumalaa, jolle he voisivat sen antaa.
Lainaukset kirjasta: "En ole kuin isäni."
Hän kääntää isien sydämet lasten puoleen ja
lasten sydämet isien puoleen.
Olen viettänyt vain hetkiä isäni kanssa samassa huoneessa -
34 vuoden vuoden aikana.
Tuona aikana hän on käynyt luonamme ehkä kahdesti.
Hän kävi luonamme noin kymmenen vuotta sitten.
En ollut nähnyt häntä 20 vuoteen. Olin tuolla toimistossani.
Pöydälleni ilmestyi lappu, jossa luki ' isäsi on täällä'.
Puhuin tuolloin puhelimessa.
Soitin sihteerille varmistaakseni asian. En uskonut sen olevan totta.
Hän sanoi, että viesti piti paikkansa.
"En tunne isääni. Hän ei tiedä työ- eikä asuinpaikkaani. "
Hän sanoi: "Ulkona on mies, joka sanoo olevansa isäsi. "
Kävelen paljon ennen tätä rakennusta olevalle rakennukselle.
Siellä oli isäni. Olin järkyttynyt siitä, että näin hänet täällä.
Hän katseli ympärilleen. En tiennyt mitä olisin sanonut hänelle.
Minun olisi ollut helpompi olla jonkun ventovieraan kanssa.
Sanoin:"Hei isä. Mitä sinä täällä teet?"
Hän oli vienyt lähetyksen lähelle. Hän oli postinjakajana.
Viedessään pakettia hän oli nähnyt tämän rakennuksen.
Hän ajatteli: "Tuolla poikani työskentelee. Menen katsomaan häntä
Miten vallatonta, sattumanvaraista ja outoa tuo olikaan!
Ymmärsin myöhemmin, että olin jo pitkään rukoillut hänen puolestaan.
En tiennyt miksi tein niin, koska en ollut ollut yhteydessä häneen.
En olisi kyennyt tavoittamaan häntä kuten rukoilin.
Emme olleet missään tekemisissä toistemme kanssa.
Ymmärsin myöhemmin, että ehkä tuo ajoitus sopi Jumalalle.
Toin hänet nopeasti toimistooni.
Minusta tuntui oudolta opastaa hänet toimistooni.
Sanoa hänelle: "Tule tänne isä ja astu sisään tästä ovesta. "
Minusta oli outoa ohjata häntä, koska en ollut koskaan tehnyt niin.
Minä pelkäsin häntä. Siinä hän siis istui toimistossani.
Pyysin sihteeriä tuomaan isälleni kupillisen kahvia.
Sinulla tunnut pomottavan hyvin täällä.
Sanoin: "Ei tuo ole käskyttämistä. " Isäni sanoi: "Sinä näytät pomolta. "
Hän sanoi: "Käskystäsi sinulle tarjoillaan kahvia. Pomo sinä olet. "
Yritin hyväksyä hänen karkeat kommenttinsa.
Hän katsoi kirjoja hyllyssäni ja kysyi: "Oletko lukenut noita?"
Vastasin, että olen lukenut ne kaikki.
Hän sanoi. "Lasketko leikkiä? Ovatko ne oikeita kirjoja?"
Hän sanoi: "Et lukenut lapsena. " Sanoin: " Olen muuttunut -
ja rakastan nyt lukemista. " Hän sanoi: "Mielenkiintoista. "
Päätin, että yrittäisin tehdä tästä isä-poika-hetken.
Siitä tulisi kömpelöä ja molemmille kiusallista.
Minä yritän saada häneen yhteyden.
Olin tuolloin noin 40-vuotias.
Minulla oli yksi lapsuuden muisto.
Sanoin isälle: " Muistatko, kun lapsena otit minut mukaasi
kuorma-autoon?" Isäni oli kuorma-autokuski
Hän ajoi kuorma-autoa pitkiä matkoja maassamme.
Hän oli hiilikaivoksessa töissä myöhemmin.
Yövyimme paikassa nimeltänsä Bamberry, -
koska hän opetti minulle lastenlorun nimeltä Bamberry.
Oletteko kuullet sen lorun.
En tiedä, miksi muistin tuon. Sanoin hänelle: -
Muistan tuon paikan. Hän tiesi, että yritin olla poika hänelle.
Se oli todella vaikeaa.
Halusin yrittää. Enhän tiennyt toistuisiko tämä enää koskaan.
En tiennyt oliko tämä oikein.
Olisiko tästä apua Jumalalle. Auttaisiko Jumala häntä.
Auttaisiko häntä huomata, etten ollut katkera ja anteeksiantamaton.
Minä ojentauduin häntä kohden.
Hän tietää, että väliltämme puuttuu silta. Minun oli luotava jotain.
Hän reagoi minuun nolostuneena ja palautti mieleeni asioita matkasta.
Olin täysin järkyttynyt.
Kerroin ystävilleni: "Tapasin isäni kahdenkymmenen vuoden jälkeen. "
Tämä on tosi kummallista.
Hän tuli tänne enkä tiedä miksi.
Eräs vanhempi kunnioittamani veli seurakunnastamme, -
joka on ollut isähahmo minulle sanoi minulle:
"Mikset kirjoittaisi isällesi kirjettä ja kiittäisi häntä siitä, että hän tuli."
Minä vastasin: "Ei. Emmehän edes puhu perheessämme. Kirjekö?"
Hän sanoi: "Se oli vain ajatus."
Kirjoitin isälleni. Tuo kirje on kirjoittamassani kirjassa.
Lähetin kirjeen. En kuullut mitään viikkoihin.
En tiennyt menikö se perille. Ainakin lähetin kirjeen.
Kirjeessäni kirjoitin: "Kiitos isä, että tulit katsomaan minua. "
"Minusta oli mukava muistella vähän lapsuuttani. "
"Minusta olisi mukava jos vierailisit kodissamme joskus. "
"Tytöistämme olisi kiva, jos tutustuisit heidän maailmaansa. "
" Valinta on sinun. Kiitos, että kävit tapaamassa minua. "
" Rakkaudella poikasi Paul. "
Viikkoihin ei kuulunut mitään. Sitten sain puhelinsoiton.
Äitini soitti. En tiennyt, että hän edes tiesi numeromme.
"Minä ja isäsi haluaisimme tulla kylään luoksenne. " Voi hyvänen aika
Ensin ei kuulu mitään ja sitten ...
Sanoin: "Hyvä on. Milloin? He tulivat seuraavana lauantaina.
Meillä kaikki olivat todella hermostuneita ja kummissaan.
Me olimme lähes toimintakyvyttömiä ja hyvin ymmällämme.
Niinpä he tulivat, viipyivät kolme tuntia ja joivat teetä kanssamme.
Minun lapseni tungeksivat hänen ympärillään sohvalla.
Tämä kuva säilyy ikuisesti mielessäni.
Lapseni rakastivat poissa- ollutta isoisäänsä paljon.
Tuo oli ikään kuin joku olisi sulanut Jumalan armon alla.
Jumalan armo on sitä, että saa jotain ansiotta.
Isäni oli sisäisesti hyvin liikuttunut lasteni välittämisestä.
He näyttivät hänelle tavaroitaan ja huoneitansa.
He kertoivat hänelle elämästänsä, johon isäni ei ollut osallistunut.
Ajattelin: " Vaikka tämä olisikin kaikki tässä, niin kiitän Sinua -
siitä Jumala. Tämä on ollut mahtavaa. "
Isäni nousee lähteäkseen pois äitini kanssa.
Kun he ovat lähdössä, -
äitini kuiskasi korvaani: "Saimme kirjeesi ja siksi me tulimme. "
Sanoin: "Se on hienoa äiti. Olen tosi iloinen vierailustanne. "
Käännyin
isäni puoleen kiittääkseni häntä hänen vierailustansa luonamme.
Aioin laittaa käteni hänen olkapäälleen kiitokseksi.
Hän kääntyi ympäri, ojensi kätensä ja sanoi minulle: -
"En ole ollut hyvä isä sinulle, vai mitä. "
Ennenkuin sain sanotuksi: "Ei se mitään isä. -
"Minusta tuli kunnon ihminen. Lapseni ovat kunnollisia. "
"En ole sinulle katkera. Sinä teit parhaasi. "
"Minä en ole sinä. Älä kanna syyllisyyttä. Kaikki on ok. "
Olisin halunnut sanoa paljon. Hän oli sen minulle velkaa.
Kuitenkin hän hyvin nopeasti päästi käteni irti ja lähti.
Jokaisella pojalla on isähaava.
Minä kannoin isävammaani 16- vuotiaasta siihen asti -
kunnes hän vieraili kotonani 20 vuotta myöhemmin.
Kun hän ojensi kätensä minulle tuona päivänä, ymmärsin, -
että se oli hänen ainoa tapansa parantaa vammaani.
Tuo ei ole tarpeeksi. Ansaitsemme enemmän.
Ehkä et saa enempää. Tuo on ainoa lääke vammaani.
Kun hän oli lähtenyt, kaipasin isää, jota minulla ei ollut ollut.
Annoin tuon kipuni Jumalalle.
Mutta joskus kuten nyt, Jumala antaa tuon kivun minulle takaisin, -
jotten unohtaisi, että miljoonilla miehillä on yhä tuo kipu, -
mutta heillä ei ole Jumalaa, jolle antaisivat tuon kipunsa.
Tuon kivun kanssa on mahdotonta elää, paitsi hetkittäin elämässäsi, -
kun tuo kipu tulee sydämeesi tietyssä tarkoituksessa.
Se muistuttaa meitä siitä, että sille pitäisi tehdä jotakin.
Meidän pitäisi tavoittaa joku. Emme saisi koskaan unohtaa, -
että meidän tarinamme kuuluu myös muille.
Me voitamme hänet karitsan veren kautta -
ja kertomuksiemme sanojen kautta.
Isäni lähti. Muutamien viikkojen kuluttua puhelin soi jälleen.
Äitini soitti. Hän sanoi: "Me haluamme tulla kirkkoon. "
Voi hyvänen aika!
En kestä, että isäni tulisi kirkkoon.
Sanoin: "Selvä. Koska tulette?" Äitini sanoi: "Ensi viikolla. "
Se, että isäni kuuntelisi, kun minä saarnaan, oli painajaiseni.
Aina kun olin sanonut mielipiteeni isäni oli sanonut: "Suu kiinni. "
Niinpä se, että isäni kuuntelisi, kun minä puhun, -
oli pahin painajaiseni.
Seuraavana sunnuntaina he tulivat. Äitini, isäni ja kaksi siskoani -
aviopuolisoineen ja lapsineen. Heitä oli seitsemän kaikkiaan.
Olin niin peloissani, että se oli häpeällistä.
Vaimoni joi kahvia mustana. Hän laittaa kahviin aina maitoa!
Minä puhuin lavalla ja he istuivat oikealla puolella rivissä.
En katsonut saarnatessani lainkaan oikealle puolelleni.
Katsoin vain keskelle ja vasemmalle.
Kesken saarnaani kuulen hänen äänensä.
Hän puhuu kuuluvasti edessään istuvalle naiselle saarnastani.
Kokous päättyy ja minä käännyn ympäri.
Äitini tulee luokseni, kietoo kätensä ympärilleni -
ja sanoo: "Poikani olemme niin ylpeitä sinusta. "
Minä kysyn: "Äiti missä isä on?"
"Onko hän valtoimenaan joukon seassa?"
Katselin hädissäni ympärilleni: "Missä ihmeessä hän on?"
Äitini sanoi: "Hän on tuolla. "
Siinä hän oli.
Hän kätteli kaikkia seurakunnassa olijoita.
Myöhemmin kysyin: "Mitä hän sanoi teille?"
"Tuo poika on minun ja hänen äitinsä lahja tälle seurakunnalle. "
Oliko se vitsi.
Hän oli hyljännyt minut yli 20 vuodeksi.
Nyt hän otti kaiken kunnian itselleen.
Sitten he lähtivät.
En ole nähnyt heitä sen jälkeen kymmeneen vuoteen.
Kukapa tietää, mistä tuossa tilanteessa oli kysymys.
Kuka tietää, mitä Jumala tuolloin teki.
Kiitin Jumalaa 'siitä', vaikken tiedä mikä 'se' oli.
Sinulla saattaa olla satunnaisia hetkiä isäsi kanssa.
ÄIkää yrittäkö määritellä tai selittää niitä.
En tiedä, mitä Jumala tekee. Emme tiedä, mihin ne johtavat.
Olen riskeerannut paljon kirjoittaessani tämän kirjan.
Olen tehnyt niin, koska olen sitoutunut auttamaan ihmisiä
enemmän kuin säilyttämään isäni maineen.
Olen elänyt isäni paheksunnan kanssa
En tule elämään sen kanssa, etten vapauta miljoonia miehiä -
kaikkialla maailmassa, joiden tarvitsee sanoa: -
"En ole isäni kaltainen. "
Noustaan ylös. Meidän täytyy lopettaa.
Rukoillaanpa.
Haluan, että teet sydämmessäsi päätöksen tänään.
sinun ei tarvitse nostaa kättäsi, koska seisomme kaikki.
Haluan, että sydämestäsi sanot: "En ole isäni kaltainen. "
Tiedät, että sinun täytyy tehdä tuo tänään.
Herra autatko meitä nyt. Sinä olet meidän Isämme.
Meidän monien täällä ja miljoonien katsojien -
täytyy päättää tänään, että me vapautamme isämme.
Me annamme hänelle anteeksi. Me menemme eteenpäin.
Me emme ole isämme kaltaisia. Nyt on minun vuoroni ja aikani.
Tämä on uusi luku maanpäällä. Minä olen uutta sukua.
Olen uusi sukupolvi. Vanha on mennyt ja uusi on sijaan tullut.
Minun lapseni ja lasteni lapset saavat perintönä isän,
joka rakasti Jumalaa ja vaelsi Jumalan seurassa.
Tämä on uusi päivä miljoonille miehille maailmassa.
Alkakoon se tässä kokouksessa -
niin että tuhannet meistä sanovat: "En ole isäni kaltainen. "
Tulkoon siitä suurin lahjamme tuleville sukupolville.
Herra anna meille voimaa ja rohkeutta tänään.
Auta meitä tekemään näitä valintoja.
Rukoilen, että se menee syvälle sisimpäämme.
Rukoilen, ettemme saa rauhaa kunnes olemme korjanneet asian.
Kiitos Jeesus.
Kiitos näistä rohkeista ja kunnioitettavista veljistä.
Kiitos näistä Jumalan miehistä. Me haluamme saada asian kuntoon.
Kiitos Herra.
Anna hänen mennä.
Tilanne ei siitä parane. Sinun täytyy jatkaa matkaa.
Te ette ole isienne kaltaisia.
Uhma ei tarkoita samaa kuin epäkunnoittavuus.
Uskalla olla erilainen.
Nouse ylös tänään. Muuta huomista.
Isäni hylkäsi perheensä, mutta minä en ole isäni.
Tässä olen minä.
Tämä on minun tarinani.
Jos voisimme kääntää takaisin aikaa, voisitko silloin olla mies
ja olla osa elämääni. Sanovat, että isien synnit
kostautuvat pojille, sitä teoriaa en voi hyväksyä.
Isäni ei koskaan ollut mies, jollaiseksi haluan
hän ei koskaan seisonut vierelläni.
Lapsen sitä ei ymmärrä, mutta kyselin,
missä on mies jonka kanssa voin pelata palloa?
Joka opettaisi minut ajamaan partani,
opettaisi kuria ja kuinka käyttäytyä?
Äiti sanoo, että olen kuin hän,
sukunimi on sama, mutten halua olla kaltaisensa.
Äiti mielestä minulla on hänen korvansa ja nenänsä.
Kyyneleet itkimme yhdessä ja jo nuorena tein päätöksen.
Minä en ole isäni, valitsen olla erilainen, minulla ja
perheelläni on erilainen visio, on vain yksi asia jonka nyt voin sanoa,
tämä sydän ei etsi enää, tämä sydän ei kärsi enää.
Tämä sydän ei kärsi enää.
Ainoa mitä tahdoin, oli että isäni olisi minua rakastanut.
Että isäni olisi minua rakastanut.
Isäni rakkaus, isäni rakkaus minua kohtaan.
Kieltäydyn jäämästä katkeruuteen. Pysyn positiivisena.
Kuulin Jumalasta joka rakastaa minua.
Hän tietää minusta kaiken, kuin olisin Hänen poikansa,
Hän lupaa minulle, ettei Hän koskaan hylkää,
ei koskaan huuda eikä minua vihaa. Hänen rakkautensa on täydellistä,
Raamatusta löysin jotakin ihmeellistä.
Hän tiesi nimeni jo ennen maailman luomista,
ripusti tähdet taivaalle, antaakseen minulle jotakin upeaa.
Omasta isä-kuvastani huolimatta Hän sanoi, että
minulla on tulevaisuus ja toivo, ja minun tarvitsee vain hyväksyä se.
Sellaisen isyyden minä voin hyväksyä.
Löysin todellisen isäni, Hän on pelastajani,
alku ja loppu, ei ole ketään suurempaa,
Minut on tehty Hänen kuvakseen ja luulen, että
minulla on Hänen korvansa ja nenänsä.
Nyt tiedän mitä rakkaus on, en etsi enää.
Tämä sydän elää Herralle. Tämä sydän elää Herralle.
Ainoa mitä minulla on, on Isäni rakkaus minua kohtaan.
Isäni rakkaus minua kohtaan. Isäni rakkaus minua kohtaan.
Hän on orpojen isä. Psalmi 68:6
Menneisyyteni ei ole tulevaisuuteni.
Sinä olet minun isäni, olet Jumalani, turvakallioni. Ps. 89:27
Kun olen heikko, Hän on vahva.
Ainut mitä minulla on, on isäni rakkaus minua kohtaan.
Isäni rakkaus minua kohtaan.
Isäni rakkaus, isäni rakkaus minua kohtaan. Minua kohtaan.
Olet täällä muuttaaksesi maailmaa.
Tänään valtuutamme huomisen johtajia.
Abundant Life -johtajuuskoulutus
Yksi elämän muuttava vuosi.
Kaksi opintolinjaa
Anna meille vuosi elämästäsi. Elämäsi muuttuu täysin.
Suomennos: Suvi Niskanen
MIkäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 720A