o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ
Sinun tuntemisesi on sinun rakastamistasi.
Päivä päivältä tahdon elää syvemmin sinussa.
Sinun tuntemisesi totuuden löytämistä.
Kaikki, mitä tahdon olet sinä.
Siinä on tarkoitukseni,
että opin tuntemaan sinut sellaisena kuin olet,
että rakastaisin sinua niin kuin minun tulee.
Tahdon tuntea sinut paremmin, nähdä sinut sellaisena kuin olet.
Olet kaikki, mitä olen ja haluan olla.
Mikään ei ole minulle sinua tärkeämpää.
Tahdon tuntea sinut paremmin, nähdä sinut sellaisena kuin olet.
Olet kaikki, mitä olen ja haluan olla.
Mikään ei ole minulle sinua tärkeämpää.
Sinun tuntemisesi on halu heijastaa avointa sydäntäsi maailmalle.
Sinun tuntemisesi on kurkottamista elämän täyteyteen,
jonka olet minulle suunnitellut.
Siinä on tarkoitukseni,
että opin tuntemaan sinut sellaisena kuin olet,
että rakastaisin sinua niin kuin minun tulee.
Tahdon tuntea sinut paremmin, nähdä sinut sellaisena kuin olet.
Olet kaikki, mitä olen ja haluan olla.
Mikään ei ole minulle sinua tärkeämpää.
Tahdon tuntea sinut paremmin, nähdä sinut sellaisena kuin olet.
Olet kaikki, mitä olen ja haluan olla.
Mikään ei ole minulle sinua tärkeämpää.
Syvemmin sinussa, lähempänä sinua.
Haluan olla syvemmin sinussa, lähempänä sinua.
OLET TÄÄLLÄ MUUTTAMASSA MAAILMAA
VARUSTAMME HUOMISEN JOHTAJIA TÄNÄÄN
ABUNDANT LIFE -JOHTAJUUSKOULUTUS
YKSI KÄÄNTEENTEKEVÄ VUOSI
KAKSI OPINTOLINJAA
1. MUSIIKKI-, YLISTYS- JA TAIDELINJA
2. PASTORAALINEN JOHTAJUUS
VARUSTAMME SINUT MUUTTAMAAN MAAILMAA
ANNA MEILLE VUOSI ELÄMÄSTÄSI. ELÄMÄSI MUUTTUU TÄYSIN.
Jokaista tekoamme kohden pitäisi olla uskoa
ja jokaista uskon ilmaisua kohden pitäisi olla teko.
Näiden kahden yhdistyminen on elintärkeää,
jotta saisimme jotakin aikaan. On paljon seurakuntien ja kristittyjen
toimintaa, mutta toiminta ei ole asioihin vaikuttamista.
Se ei eroa muiden ihmisten halusta auttaa toisia.
Oleellista ei ole tekeminen vaan tekemiseen liittyvä usko.
Emme tahdo seurakuntien ja kristit- tyjen viestittävän ympärilleen:
Katsokaa, miten täynnä uskoa olen!
jos kuitenkaan ei ole mitään, mikä osoittaisi sen uskon.
Monet seurakunnat eivät näe tätä. Ne ovat jakautuneet kahteen leiriin.
Usko-tyypeissä ajatellaan olevan jotain vikaa,
heitä pidetään liian käytännöllisinä. Raamattu opettaa selvästi
Jaakobin kirjeessä, että uskon ja tekojen kuuluu olla aviopari,
kuulua yhteen. Tässä sarjassa kysymme yhä uudelleen: missä teot
ja usko ovat yhdessä? Siinä on meille haaste.
Kysymme, mitä teemme ja mitkä teoistamme vaativat uskoa.
Voimme tehdä paljon riippu- matta siitä, onko uskoa vai ei.
Ihmiset voivat opettaa Raamattua, ovatpa uskossa vai eivät.
Se on heille vain yksi teko päivän päätteeksi, vain opettamista,
sama kuin opettaisi koulussa.
Suoritat vain oppitunnin läpi tai tulet paikalle uskossa ja
tekosi saavat aikaan pysyvän vaikutuksen lasten elämässä,
voit kääntää heidät ympäri ja kasvattaa hienoiksi ihmisiksi.
Lähestymis- tavoissamme on eroa.
Usein siinä vain on kuilu, jonka yli emme pääse.
Kun usko ilmenee elämässä teoin tai ilman tekoja, yleensä tiedät sen,
koska silloin tapahtuu venymistä. Kysykäämme itseltämme vielä:
missä se venyminen on? Usko on se, mistä venymisen jäljet tulevat.
Siksi monet käärivät mielellään hihansa palvellakseen,
ja tarjoutuvat vapaaehtoisiksi, mutta eivät venymisen paikalle,
sellaiseen, jonka suorittamiseen liittyy epävarmuutta.
Epävarmuuteen omasta selviytymisestä liittyy luottamus Jumalan voimaan.
Silloin uskosi täytyy nousta uudelle tasolle.
Siihen liittyy epämukavuus ja epä- varmuus, ja siinä näkyy uskomme
tai sen puute. Jos Jumala tahtoisi vain, että on toimintaa,
hän valitsisi aivan eri ihmisiä. Jos hän halusi Iisakin syntyvän,
tai että Samuel syntyisi, tai halusi tuoda lupauksen maailmaan,
miksi hän valitsi hedelmättömän kohdun?
Miksi hän ei valinnut naapuriteltan naista, jolla on lauma lapsia?
Miksei hän mennyt sanomaan: Hei, sinähän sait juuri 15 vauvaa,
lisää olisi tulossa. Iisak kaipaa synnyttäjää ja käytämme kohtuasi,
koska tämä on vahva osaamis- alueesi. Miksi hän tekisi niin?
Jumala meni sellaisen luo, joka ei voinut saada lapsia
ja jonka täytyi jo asian ymmär- tämiseksi ottaa uskonaskel.
Hän ei valinnut sellaista, joka oli jo valmiiksi hyvä siinä teossa.
Saatat kysyä, miksi Jumala valitsee minut, eikä jotakuta, joka jo on hyvä
tällä alueella. Jumala vastaa: "koska on kyse uskosta,
siitä venytyksestä, joka tulee tekojen myötä.
Voisin valita jonkun, jolla jo on tarvittavat rahat.
Mutta valitsen tänään sinut kylvämään siementä.
Koska se, että sinä kylvät, on venyttämistä ja uskoa.
Jollekin viisikymppisen antaminen voi olla venyttämistä,
jollekin taas 50 000 antaminen. Jumala tietää, kumpi sinä olet.
Jumala kysyy, missä sinun venytyksesi on.
Jumala toimii valiten ihmisiä, joilla on sydän palvella.
Hän etsii jotakin, mitä sanotaan uskoksi, ravinteeksi teoille.
Usko on ravinne, joka kasvattaa ja vauhdittaa ideoita.
Mutta jos aina otat vastaan töitä ja tekoja, ei ole syytä käyttää uskoa.
Usko ja teot kaikessa ovat uskon kiinnittyminen siihen, mitä teet.
Uskotko lapsiisi ja lisäksi kasvatat heitä,
uskotko avioliittoosi ja olet naimisissa,
uskotko työhösi ja teet työtä? Kysytään tätä itseltämme.
Luetaan Luuk. 1, jossa Jumala yhdistää uskon ja teot.
Jumala lähestyy lapsettoman parin elämää, jotta heistä tulisi
Johannes Kastajan vanhemmat. Se on uskon ja tekojen hetki,
niiden yhdistyminen: se mihin uskottiin, käy toteen.
Kun luemme, opimme jotakin Sakariaasta ja hänen reaktiostaan.
Luuk. 1:5-10 sanoo: "Herodeksen, Juudean kuninkaan, aikana
eli pappi Sakarias, joka kuului Abian pappisosastoon.
Hänen vaimonsa Elisabet oli hänkin Aaronin jälkeläisiä.
He olivat kumpikin Jumalan silmissä hurskaita ja elivät nuhteettomasti
kaikkien Herran käskyjen ja säädösten mukaan.
Mutta lapsia heillä ei ollut, sillä Elisabet oli hedelmätön,
ja he molemmat olivat jo iäkkäitä. Eräänä päivänä Sakarias oli
osastonsa vuorolla toimittamassa papin tehtäviä Jumalan edessä.
Palvelustoimia tavan mukaan arvottaessa tuli hänen tehtäväkseen
mennä Herran temppeliin toimittamaan suitsutushrit. Kansanjokko oli
oli suitsuttamisen aikana ulkopuolella ja rukoili."
Huomatkaa, mitä juuri luimme: Sakarias oli hieno mies.
Hän Elisabet olivat hurskaita, noudattivat Herran käskyjä
ja olivat nuhteettomia. Melkoinen maine! He olivat Jumalaa pelkääviä,
Jumalaa palvelevia ja rakastavia ihmisiä. Sakarias oli pappi.
Hänellä oli virallinen palvelu- tehtävä, hän kuului hienoon sukuun.
He olivat hienoja ihmisiä ja Sakarias oli hyvä tyyppi.
Siksi, että näyttäydyt kirkossa sunnuntaisin, palvelet Jumalaa,
toimit, uhraat, osallistut, sanot "aamen", tarkoittaa, että olet
hieno ihminen ja kristitty, mutta se ei tarkoita, että olet uskossa.
Ennen kuin tuomitsemme, meidän on ymmärrettävä,
että Sakarias oli hieno mies, jolta löytyi myös uskoa
kun Jumala tahtoi laittaa hänen sydämelleen jotakin
hänen tulevaisuuttaan varten. Siellä hän hoiti tehtäviään
niin kuin monet meistä tänäänkin palvelemme ja olemme seurakunnassa.
Keskellä hänen tavallista elämäänsä "ilmestyi Herran enkeli
suitsutusalttarin oikealla puolella. Sakarias säikähti ja joutui
pelon valtaan." Niin varmaan joutuisin minäkin.
Ei haittaa, että säikähtää ja on ihmeissään kun Jumala puhuu.
Vaikka tuntee, ettei voi olla varma mitä tulee tapahtumaan.
Se oli hänen ensireaktionsa. "Mutta enkeli puhui hänelle:
Älä pelkää, Sakarias. Rukouksesi on kuultu, vaimosi Elisabet synnyttää
sinulle pojan ja sinä annat hänelle nimeksi Johannes.
Ilo ja riemu täyttävät sinut, ja monet iloitsevat hänen
syntymästään. Hän on oleva suuri Jumalan mies.
Viiniä ja väkijuomaa hän ei juo. Jo äitinsä kohdusta asti hän on
täynnä Pyhää Henkeä. Hän kääntää Israelin kansasta monet jälleen
Herran, heidän Jumalansa, puoleen. Hän kulkee Herran edelläkävijänä
Elian hengessä ja voimassa, hän kääntää isien sydämet
lasten puoleen ja ohjaa tottelemat- tomat ajattelemaan hurskaiden tavoin
näin valmistaakseen kansan Herran tuloa varten." Vau!
Vau! Miettikää sitä. Siinä hän on, velvollisuuksineen, käy kirkossa,
on Herran läsnäolossa kun iso enkeli ilmestyy ja sanoo: Hei,
miten menee? Ja hän ihmettelee: Kukas sinä olet?
Enkeli vastaa: Älä ole huolissasi, minulla on hyviä uutisia.
Olen tullut toteuttamaan sen, mitä olet rukoillut ja tahtonut.
Sinä saat lapsen ja kerronpa siitä lapsesta vähän muutakin.
Siitä lapsesta tulee mahtava. Hänestä on sinulle iloa.
Eikö olisi ihanaa kuulla ennen lapsen syntymää, että lapsesta
tulee helppo tapaus, joka ei itke, vaan tuo vain iloa sinulle,
maksaa vuokran jo viisivuotiaana, saa töitä, ottaa vastuuta,
siivoaa huoneensa, muuttaa maail- maa.. Kyse oli hyvistä uutisista.
Hän oli rukoillut ja silti hän vastasi näin jakeessa 18:
"Sakarias kysyi enkeliltä: Mistä voin tietää, että niin käy?
Minähän olen jo vanha, ja vaimonikin on iäkäs."
Message-käännöksen Sakarias sanoi: Kuvitteletko minun uskovan tuon?
Selvästikään tällä hienolla miehellä ei ollut uskoa rukouksiinsa.
Samoin voi olla monen kohdalla. Kun rengas koskettaa maata
meiltä ei paljoa löydykään uskon pankista.
Olen nähnyt tätä usein. Olen tehnyt samaa itsekin.
Seurakunnassa ollaan näin: Uskon osaavani lentää,
uskon voivani koskettaa taivasta. Ajattelen päivin ja öin,
miten levitän siipeni ja lennän pois.
Näin ylistätte.
Lauloin ennen kuorossa, ennen kuin minut heitettiin ulos.
En ollut luotettava, kun en ilmestynyt ajoissa paikalle.
Näin teemme seurakunnassa: Uskon voivani uhrata, palvella,
ja Jumala vastaa: Hyvä on, jos uskot osaavasi lentää,
hyppää sitten parvekkeelta. Hän alkaa sysätä sinua
toteuttamista kohti, koska luulee sinun tarkoittaneen sitä mitä
olet laulanut viimeiset viisi viikkoa. Uskot osaavasi lentää,
Jumala lähettää enkelin ja sanoo: Tässä tilaisuutesi, lennä!
Vastaat: en usko niin paljon. Tarkoitin lentokoneella lentämistä.
Voimme puolustella peräytymisemme ja naamioida uskonpuutteemme.
Sakarias vastasi: Miten voin olla varma? Usko on toivotun materiaa.
Se on varmuutta siitä, mitä emme voi nähdä.
Ensimmäinen lause ilmaisi epäuskoa.
Jumalalle ei ole ongelma, vaikka pelkäisitkin.
Enkeli ei kiusannut Sakariasta hänen pelostaan.
Jumalalle ei ole ongelma, vaikka jännittäisit sitä,
mitä seuraavaksi tapahtuu.
Jumalalle ei ole ongelma, vaikka kyselisit.
Miten se tapahtuu? Mitä teen? Eivät kysymykset ole ongelma.
Ne kuuluvat tehtävään astumiseen. Mutta se ei ole Jumalalle mieleen,
että ensimmäinen reaktio on: Kuvitteletko minun uskovan tuon?
Silloin Jumala sanoo: Meillä on ongelma. Jokin ei toimi yhteydessä
siihen ihmeeseen, jota luulin sinun haluavan elämääsi.
Jos tämä opetus on venyttänyt sinua ja tunnet, että
Jumala kuroo umpeen kuilua ja
tunnet Jumalan haastavan sinua tehtävään,
vastineesi on olla hieno ihminen, rakastaa ja palvella Jumalaa ja
seurakuntaa, mutta silti epäilet, olet epävarma ja epätietoinen.
Olet Sakariaan asemassa. Ja se on ok.
Jumala ei tappanut Sakariasta, eikä kyllästynyt tai luovuttanut.
Mutta hän teki jotakin Sakariaalle. Tahdon kertoa, että Jumala voi
tehdä saman meillekin tällaisina hetkinä.
Jakeessa 19 sanotaan: "Enkeli vastasi: Minä olen Gabriel,
yksi niistä, jotka seisovat Jumalan edessä. Minut on lähetetty puhumaan
sinulle ja tuomaan tätä iloista sanomaa." Sitä oli vaikea mieltää
iloiseksi sanomaksi. "Mutta sinun suusi mykistyy nyt,
etkä kykene puhumaan ennen kuin sinä päivänä, jona tämä tapahtuu,
koska et uskonut sanojani, jotka aikanaan käyvät toteen."
Uskon, että Jumala mykistää epäuskon ääniä tässä tärkeässä vaiheessa,
jolloin heidän suhteessaan odotettiin Johanneksen syntymää.
Joskus tuntuu vaikealta, että vaikka Sakarias ja Elisabet olivat aviopari
joka rukoili tätä asiaa ja uskoi siihen yhdessä,
ja kuitenkin usko oli lopulta heidät erottava asia,
joka sai heidät kulkemaan eri suuntiin.
He rakastivat toisiaan yhä ja olivat yhdessä,
mutta Sakarias ei voinut ottaa sitä vastaan ja Elisabetin oli kuitenkin
kannettava se. Jumala sanoi: Koska elätte yhdessä, olette
sitoutuneet ja rakastatte toisianne, haluan säilyttää sen ennallaan.
Tässä asetelmassa siis kumpikin voittaa. Sinä vain pysyt hiljaa.
Olet hiljaa ja kaikki menee hyvin. Ei ole kysymys ikuisesta
hiljaisuudesta ja mykkyydestä, mutta sinä varovaisuuden aikana
liittyen antamaani lapseen, se on teko jota pyydän sinulta,
koska en tahdo ottaa riskiä, että epäuskosi vaikuttaisi Elisabetiin
tai Johannekseen. Vaikka Sakarias oli hieno ihminen, rakasti Jumalaa
ja sai tiedon kaikesta hienosta, mitä Johannes tulisi tekemään,
hänhän tiesi Johanneksen kohtalosta ja tulevaisuudesta sellaista, mitä
Elisabet ei tiennyt. Enkeli ei kertonut Elisabetille.
Eikä Sakarias voinut kertoa Elisabetille, koska hän lähti
Jumalan läsnäolosta puhuen näin.
Hänen kielensä juuttui kitalakeen. Hän tulee kotiin, eikä voi kertoa,
mistä on kyse. Hän ei voi rohkaista vaimoaan. Vaikka hän ei itse usko,
hän ei voi edes välittää sanomaa eteenpäin. Jumala vaiensi hänet.
Kerron nyt rehellisesti, että elämässäni, avioliitossani
ja ystävyyssuhteissani on ollut kausia, jolloin joku on
tosissaan odottanut jotakin, uskonut Jumalaan tietyssä asiassa
ja paras, mitä Jumala on voinut tehdä, kun en ole ymmärtänyt
tai olen pitänyt sitä hulluna, on ollut vaientaa minut.
On iso työ saada minut hiljaiseksi, mutta Jumala voi sen tehdä.
Hän voi vaientaa sinut jonkun elämässä ja viedä vaikutusvaltasi
hänen elämässään, vaikka yhä eläisittekin yhdessä.
Kysymys on vain yhdestä kaudesta elämässä, jolloin paras neuvo on
olla hiljaa. Tiedän, että Jumala on vaientanut minut tietyissä asioissa
sekä muita ihmisiä minun elämässäni. Aivan kuin Jumala sanoisi:
huolehdin tästä, suljen tuon suun, koska se syytää vain epäilyksiä
siihen, mitä aiot ryhtyä tekemään. Meillä on tämä armo.
Meidän ei tule tuomita tai heristää sormea Sakariaalle.
Jumala vain sanoi: tässä olet, olet hieno mies,
mutta nyt teen niin, että vaiennan sinut tämän ihmisen elämässä.
Olen joskus miettinyt,
katsooko Jumala niitä, jotka saavat teoillaan paljon aikaan,
ovat tehokkaita ja taidokkaita toteuttamaan asioita,
haluten käyttää heitä tilanteissa, joita maailmalla on meneillään,
ja silti se, miksi he eivät sovi käyttöön, on heidän epäuskonsa.
Kuvitelkaa vaikka Reinhard Bonnkea, miestä jolla on suuri usko sielujen
pelastumiseen. Olet hyvä organisoija ja hän tarvitsee sellaista
kokoukseensa. Saat kutsun ja menet, vailla samaa uskoa kuin hänellä.
Menet palaveriin, jossa hän kertoo uskovansa miljoonan pelastuvan.
Rukouspalveluun tarvitaan siis miljoona sielunhoitajaa,
koska emme me voi puhua tarpeeksi monen kanssa. Sinä ajattelet:
hankin kymmenen. Sinulla ei ole samaa uskoa.
Suunnittelen kanssasi, mutta hankin kymmenen sielunhoitajaa.
Ymmärrättekö? Olet hieno ihminen, viisas ja tehokas,
mutta epäuskosi mitätöi sen, mitä teen. Etsin sitä, että
uskon määrä on tekojen ja taitojen mukainen.
Siten saamme Jumalan valtakunnassa aikaan jotakin ihmeellistä.
Toisinaan Jumala sanoo: Minun on vaiennettava sinut,
vaikka sinulla on kaikki nuo taidot, kyvyt ja lahjat. En voi antaa sinun
mennä mukaan, koska puhuessasi lannistat näkyä, jota toteutamme.
"Ei siitä mitään tule, ei ketään tule paikalle. Miksi vaivautua?"
Ellei usko ole tekojemme mukainen, emme ole parempia kuin muutkaan.
Jumala elää minussa, tuo esiin parhaimman minussa.
Jumalan rakkaus ylläni on ainut mitä tarvitsen elääkseni.
Jumala on minussa. Elän nähdäkseni kaiken,mitä hän on varannut minulle.
Jumalan rakkaus on täällä ja juuri sen puoleen sydämeni janoaa
ja sen puolesta kuolisin. Tämä on se päivä,
jolloin elää uskossa. Nyt tai ei koskaan.
En tunne häpeää.
Tämä on se päivä, jolloin elää uskossa. Nyt tai ei koskaan.
En tunne häpeää.
Ainoa, mitä voin tietää, on että Jumala on todellinen.
Jumala on todellinen.
Jumala elää minussa, tuo esiin parhaimman minussa.
Jumalan rakkaus ylläni on ainut mitä tarvitsen elääkseni.
Jumala on minussa. Elän nähdäkseni kaiken,mitä hän on varannut minulle.
Jumalan rakkaus on täällä ja juuri sen puoleen sydämeni janoaa
ja sen puolesta kuolisin. Tämä on se päivä,
jolloin elää uskossa. Nyt tai ei koskaan.
En tunne häpeää.
Tämä on se päivä, jolloin elää uskossa. Nyt tai ei koskaan.
En tunne häpeää.
Ainoa, mitä voin tietää, on että Jumala on todellinen.
Jumala on todellinen.
En odota mitään toista merkkiä, vaan elän Pelastajalle nyt.
En odota mitään toista merkkiä, vaan tiedän, että nyt on aika.
En odota mitään toista merkkiä, vaan elän Pelastajalle nyt.
En odota mitään toista merkkiä, vaan tiedän, että nyt on aika.
Nyt on aika kohottaa huuto.
En tunne häpeää, koska hän elää.
Nyt on aika kohottaa huuto.
En tunne häpeää, koska hän elää.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 720A
Tämä on se päivä, jolloin elää uskossa. Nyt tai ei koskaan.
Voice to the Nations on ALM:n 4 kertaa vuodessa ilmestyvä lehti.
Lehden jokainen numero sisältää pastoriemme kirjoittamia -
ravitsevia, haastavia ja rohkaisevia artikkeleita.
Lehdessä kerrotaan tulevista tapahtumista.
Lehdestä saa myös ALM-tuotteiden ja -musiikin tilaustiedot.
Tilaa ilmainen lehti jo tänään.
Ota yhteyttä puhelimitse, postitse tai Internetin kautta.
Suomennos: Johanna Tölli