o
YLTÄKYLLÄINEN ELÄMÄ
Sinä olet minulle asia yksi.
Yksi, mitä pyydän,
yksi, jonka olen nähnyt: elää talossasi, Jumala,
palvoa jalkojesi juuressa.
Yksi, jota rakastan. Yksi, jota tarvitsen.
Elääkseni elämäni sinulle, Jumalani.
Ollakseni kaikkea, mitä voin olla.
On elämä sinua varten, jota en voi salata.
Se ottaa minut valtaansa.
Tunnen sisälläni nälkää.
Nyt tiedän, että olet minulle asia yksi.
Sinä olet minulle asia yksi. Löysin syyn, miksi elän.
Jeesus, olet nyt elämäni.
Sinä olet minulle asia yksi. Sinä olet minulle asia yksi.
Löysin syyn, miksi elän. Jeesus, olet nyt elämäni.
Yksi, jota rakastan. Yksi, jota tarvitsen.
Elääkseni elämäni sinulle, Jumalani.
Ollakseni kaikkea, mitä voin olla.
On elämä sinua varten, jota en voi salata.
Se ottaa minut valtaansa.
Tunnen sisälläni nälkää.
Nyt tiedän, että olet minulle asia yksi.
Sinä olet minulle asia yksi. Löysin syyn, miksi elän.
Jeesus, olet nyt elämäni.
Sinä olet minulle asia yksi. Sinä olet minulle asia yksi.
Löysin syyn, miksi elän. Jeesus, olet nyt elämäni.
Isä Jumala, olet kallioni.
Sinuun minä luotan.
Sydämeni kaipaa puoleesi.
Sinua minä rakastan.
Tahdon tuntea sinut, olla aina kanssasi,
olla aina vierelläsi.
Ja kun vapisen, olet perustukseni koko elämäni ajan.
Todistan: suuri, suuri olet, Herra,
korotettu ja korkealla. Suuri olet, Herra, korotettu.
Löydän turvan sinun siipiesi suojassa.
Suuri olet, Herra, korotettu ja korkealla.
Suuri olet, Herra, korotettu.
Löydän turvan rakkauden avoimesta sylistä, isäni, Jumalani.
Herra Jeesus
Tahdon tuntea sinut, olla aina kanssasi,
olla aina vierelläsi.
Ja kun vapisen, olet perustukseni koko elämäni ajan.
Todistan: suuri olet, Herra, korotettu ja korkealla.
Suuri olet, Herra, korotettu.
Löydän turvan sinun siipiesi suojassa.
Suuri olet, Herra, korotettu ja korkealla.
Suuri olet, Herra, korotettu.
Löydän turvan...
Otetaan esille 1Sam.17, vaikka en lupaakaan, että luemme sen.
On sydämelläni lukea se.
Luemme nyt tai myöhemmin Daavidin ja Goljatin kohtaamisesta.
Haluan opettaa teille tästä kertomuksesta jotakin
mielestäni täysin tuntematonta useimmille kristityille.
Toivottavasti iloitsette ollessanne täällä, missä opetetaan uutta.
Tämä on tärkeää ja on traagista, ettei sitä tiedetä,
ja haluan heittää sen teille mietittäväksi, koska
jos ymmärrätte sen ja saatte siitä otteen, se voi pelastaa henkenne,
sillä niin se on tehnyt minullekin useita kertoja.
Miten ymmärtää kohtaloa ja löytää Jumalan tahto elämässänne
etenkin sekavassa ja haasteellisessa elämäntilanteessa?
Puhun ensin Daavidin elämästä.
Kun luet paljon Raamattua, kuten toivon kaikkien yhä enemmän tekevän,
huomaat kirjoituksissa henkilöitä, jotka muistuttavat sinua.
Aivan kuin tapaisit kohtalon kaksosesi. Kokemuksiasi heijastavat
elämät ja ihmiset, jotka käyvät kirjoituksissa läpi samaa kuin sinä
vaikka olosuhteet ja henkilöt eivät täysin identtisiä olekaan,
se mitä he kohtaavat, voi olla sama, minkä sinäkin kohtaat.
Kun luet tapahtumasta, on aivan kuin se olisi tapahtunut heille eilen,
sillä opitut asiat ovat ajattomia ja vailla maantieteellisiä rajoja.
Daavidin elämä on tuntunut läheiseltä ja luultavasti auttanut
enemmän kuin kenenkään muun elämä kirjoituksissa
vuosien aikana tällä matkallani. Siitä, mitä hän kävi läpi,
olen aina löytänyt lohtua, tulkinnan ja määritelmän elämäni asioille
hänen elämästään. Ehkä kukaan ei samoin pistä silmäänne Raamatusta
tai ehkä ette ole löytäneet häntä vielä, mutta jos joskus löydätte,
se on kuin liitos, jonka Jumala antaa henkilöön, joka on ikään kuin
elänyt elämäsi ennen sinua. Vaikeina ja sekavina aikoina luen Daavidista
ja yleensä jaksan ja ymmärrän paremmin, mitä minun ehkä pitäisi
toimia ja reagoida. Daavidin sanot- tiin olevan Jumalan mielen mukainen.
Huolimatta Daavidin kokemuksista ja monista virheistä Jumala sanoi
häntä loppujen lopuksi mielensä mukaiseksi.
Mitä tahansa Daavid teki,väärääkin, hän teki Jumalaa etsivin sydämin
haluten tehdä oikein. Jos hän teki väärin, hän korjasi sen nopeasti.
Jumala kiittää rehellistä sydäntä. Daavidin virheissäkin voimme oppia,
miten hänen sydämensä vastasi kun hän jäi kiinni. Hän ei piiloutunut
vaan kohtasi sen, katui ja jatkoi eteenpäin. Hän on hyvä tyyppi.
Päivänä, jolloin Daavid kohtasi Goljatin, hänen elämänsä muuttui.
Hän ei ollut rukouskokouksessa anomassa läpimurtoa seurakuntaansa.
Hän oli mäellä parin lampaan kanssa, jotka eivät edes olleet hänen.
Hän oli ollut uskollinen isänsä lammaspaimen siitä asti kun häneen
oli luotettu. Ehkä pikkupojasta asti.
Hän oli paimenpoika, noin 8-10-vuotias ja tottunut lampaisiin.
Kun tapaamme hänet 1Sam17:ssa, hän on noin 15-17-vuotias.
Goljat ei todennäköisesti edes katsonut hänen ikäänsä,
koska pelästyi niin paljon poikaa, joka näytti ihan 12-vuotiaalta.
Hän oli siis murrosiässä kun tapasi Goljatin. Daavid on hyvä tyyppi.
Korostan, että hän oli hyvä tyyppi, ja juuri siksi
Jumala luotti, että hänestä tulisi hyvä johtaja. Hyvät johtajat ovat
hyviä ihmisiä. He eivät ole hyviä koska sattuivat oikeaan aikaan
oikeaan paikkaan ja käyttivät tilaisuuden, joka ylensi heidät,
teki heidät tunnetuiksi ja vaikutusvaltaiseksi tyhjän vuoksi.
Jokaisen hyvän johtajan elämän jäävuoren huipun takana
on hyvä ihminen, jota ei rakennettu korokkeilla eikä suurissa
tilaisuuksissa, vaan yksinkertaisissa, huomaamattomissa
asioissa, joita he vuosia tekivät päivittäin kun vain Jumala katsoi.
Daavid ei saarnaa, esiinny tv:ssä, kirjoita seuraavaa kirjaansa tai
artikkeliaan tai matkusta keikalle. Kun tapaamme hänet 1Sam17:ssa
ja hänen elämänsä muuttuu iäksi, hän tekee samaa kuin aina ennenkin,
uskollisesti, palvellen, huolehtien isänsä lampaista.
Hän on ollut uskollinen toisen omaisuudelle.
Daavid oli niin ylenkatsottu ja aliarvostettu, että kun Samuel tuli
voitelemaan yhden Iisain pojista kuninkaaksi, hänen perheensä ei
edes aio kutsua Daavidia pelloilta. Hänen ei katsota edes kelpaavan
ehdokkaaksi niin tärkeään tilaisuuteen.
Elämänsä alusta alkaen Daavidia aliarvioivat, aliarvostavat ja
hyljeksivät hänen oma isänsä ja veljensä. Sitä on vaikea käsitellä
minkä ikäisenä tahansa, mutta etenkin elämän alkupuolella.
Mutta Daavidin elämä ja matka suuruuteen, kuten kai nimeäisimme
Daavidin vaikutuksen kirkko- historiaan, voidaan jakaa
neljään koetusten kauteen, kuten meidänkin elämämme.
Ensimmäisenä kautena Jumala koetteli Daavidia pienissä asioissa.
Olisiko hän uskollinen niin, että hänelle voisi antaa suuria asioita?
Tällaisena kohtaamme hänet huolehtimassa isänsä lampaista.
Hän ei mene taisteluun sotilaana. Häntä ei ole kiireesti kutsuttu
Saulin tai kenraalien toimesta auttamaan taistelussa.
Hänen isänsä lähetti hänet viemään juustovoileipiä veljilleen
ja juustoa veljiensä sota- päällikölle, ehkä ajatellen,
että lahjominen voisi helpottaa poikien oloja ja säästää heidät
joutumasta etulinjaan. Sitä en tiedä, mutta päivänä,
jona hän menee taisteluun, hän ei mene sotilaana, vaan hoitaen
pientä tehtävää, joka vaati uskollisuutta ja tunnollisuutta.
Mutta Jumala katseli häntä lampaiden ja juustoleipien kanssa
ja näki suuruutta hänen uskollisuu- dessaan pienten asioiden hoidossa.
Aloitamme kaikki sieltä. Etsimme nopeaa kaistaa, haluamme oikaista
yli yksitoikkoisuuden, mutta Jumala haluaa koetella meitä kaikkia,
uskollisuuttamme, kestävyyttämme ja luotettavuuttamme pienissä asioissa.
Jos et ilmesty paikalle kun sinun pitäisi olla tervetulotiimissä
tai lasten kirkossa, miksi Jumala uskoisi sinulle tehtävän,
jossa todella tahtoisit palvella, josta aina kerrot Jumalalle
ja ystävillesi. Jumala koettelee ensin uskollisuuttamme pienessä.
Sitten Daavidia koeteltiin vastoin- käymisillä. Seuraava kausi ei ollut
juuri sen parempi hänen elämässään. Siinä ei koetella pikkuasioilla,
lampailla tai juustolla, vaan yli 400 ihmistä tulee hänen luokseen
Adullamin luolaan. Hän on pako- lainen, jota kuningas Saul jahtaa.
Hänet on jo voideltu kuninkaaksi, joten hän tietää Jumalan näkevän
hänessä jotakin, mille kukaan muu ei anna arvoa tai tilaa.
Samuel on voidellut hänet kuninkaaksi ja hän elää kuin hylkiö
ja rikollinen.Hänen luokseen tulleet eivät olleet seurakunta-ainesta.
Raamatun mukaan näitä neljää sataa, jotka tulivat Adullamin luolaan,
yhdistivät vaikeudet, tyytymättömyys tai velallisuus.
Ei huippuainesta seurakunnan perus- tamiseen,mutta heidät Daavidilla oli
Tämä oli hänen elämässään suurten vastoinkäymisten aikaa.
Se oli aika, jolloin hän ei nähnyt ulospääsyä tilanteesta.
Daavid tietää, että Jumala on puhunut hänelle suuruudesta.
Se ei silti näytä käyvän toteen.
Daavidia siis koeteltiin, kuten meitäkin seurakuntana koetellaan
suhtautumisessamme vastustukseen ja vastoinkäymisiin.
Kuten monet tietävät, vietin vuosia hoitaen tätä seurakuntaa.
Kävin läpi omaa Adullamin luolaani.
Minusta on hienoa, että elämässä oli Adullam-kausi,
miltä se sitten näyttääkin. Jos et vielä ole kokenut sitä,
en tahdo olla ilkeä, mutta rukoilen, että saat sellaisen.
Rukoilen, ettet juokse sitä pakoon. Jokaisen on käytävä läpi
vastustus ja vaihe, jolloin se mikä on sydämellämme, tuntuu olevan
miljoonien kilometrien päässä ja kohtaamme vastustusta
ja vainoa. Minun ja sen asian välillä tuntuu olevan jotain,
jota en voi poistaa elämästäni.
Salomo, joka oli Daavidin seuraaja, oli myös suuri kuningas.
Hän oli kaikkien aikojen viisain kuningas. Hän oli nero.
Salomo rakensi kaupunkeja ja aloitti vientikaupan.
Israel oli rikas kansa. Raamattu kertoo Salomon tehneen
kuninkuutensa aikana jalokivistä yhtä yleisiä kuin maan mudasta.
Hän teki timanteista, smaragdeista, rubiineista ja kullasta
yhtä tavallisen kuin tiilet maassa.
Se antaa teille kuvan kansan rikkaudesta Salomon aikana
kun sota oli ohi eikä kansan voimavaroja käytetty taisteluun.
Daavid voitti jokaisen käymänsä taistelun, luovutti Salomolle
tämän mahtavan ympäristön, johon rakentaa, ja Salomo villiintyi.
Hän rakensi kaupunkeja, Jumalan temppelin ja sellaisia kaupunkeja,
jotka olivat vain sotavaunuja varten. Hän loi infrastruktuurin
palvelemaan kasvavaa taloutta. Salomo oli nero, jonka viisautta
tultiin kuulemaan maailman joka kolkasta, kuninkaallisia myöten.
He katsoivat, kuinka hän eli elämäänsä. Mutta..
Elämänsä loppupuolella Salomo suistui täysin raiteiltaan.
Hän alkoi palvoa muita jumalia ja otti vaimoja, jotka tekivät samoin.
Tämä oli häneltä kielletty, mutta hänellä oli 300 vaimoa
ja 700 palasta rinnallaan,
kuten jalkavaimo suoraan hepreasta käännettäisiin.
Monet näistä olivat eri kansoista ja palvoivat muita jumalia.
He tulivat eri kulttuurista ja arvomaailmasta, enkä tiedä,
miten Salomo uskoi selviytyvänsä siitä kaikesta. Yhden asian oppii
naimisiin mennessään ja avioparien kanssa keskustellessaan:
iltapuheet ovat elämässänne vahvempia kuin mitkään muut puheet.
Avioparit, pitäkää huoli, että puhutte nukkumaan käydessänne
asioita, joita Jumala tahtoo teidän puhuvan kun nousette ylös.
Salomon elämään tuli kaikki se saastuneisuus.
Hän alkoi uhrata lapsia,koska jotkut hänen vaimoistaan tekivät niin.
Hän uhrasi niille jumalille rauhoit- taakseen naiset elämässään.
Hän menetti kontrollin täysin. Salomon hautakirjoitus ei ole hieno.
Jumala ei sanonut mielensä mukaiseksi Salomoa vaan tämän isää.
Silti Salomolla oli kaikki edellytykset olla hyvä kuningas.
Suurin ja ratkaisevin ero Daavidin ja Salomon välillä
oli paikka nimeltä Adullam.
Salomo ei koskaan elänyt vastoinkäymisten vaihetta.
Hänellä ei koskaan ollut koettelemusta, puutetta,
hylkäämistä, neuvottomuutta tai yksinäisyyttä.
Kaikki ojennettiin hänelle valmiina tarjottimella.
Siksi hän otti sen liian kevyesti ja ajatteli
sen olevan enemmän itsestään kuin Jumalan uskollisuudesta.
Rukoilen, että arvostamme vastoin- käymisten kausia tietäen sisällämme
kasvavan jonkin, joka tekee meistä vahvempia ja hyödyllisempiä
olemaan Jumalan käytössä.
Sitten Daavid menestyi ja neljännesmiljoona aseistettua miestä
tulivat hänen tuekseen tavoitteenaan tehdä hänestä Jerusalemin kuningas.
Saul oli yhä vallassa. Miehiä tuli Saulin armeijasta Daavidin puolelle.
Häntä koeteltiin menestyksellä. Se oli taas erilainen koetus
vastustukseen ja pikkuasioihin verrattuna.
Houkutuksena on juhlinta, selkääntaputtelu ja kunnia.
Kansa lauloi lauluja Daavidin nuoruuden ajoista.
On vaikeaa käsitellä sellaista, jos on vaikeuksia ylpistymisen kanssa.
Jumala tahtoo nähdä meidän selviytyvän siitäkin.
Vihdoin Daavid pääsee valta- istuimelle Jerusalemissa
ja Jumala koettelee häntä hänen loppuelämänsä uskollisuudessa.
Nyt sinulla on, mitä eniten halusit. Menetteletkö sen kanssa hyvin?
Sitä Jumala etsi hänen elämässään. Kerron kaiken tämän todetakseni,
ettei suuruus ole asema, titteli, saavutus tai tilaisuus.
Suuruus on sisällämme. Kaikella tällä tahdon sanoa,
että jos olet surkea nuorisotyöntekijä tai surkea opiskelija,
surkea kirkon lastenohjaaja, jos olemme surkea tervetulotiimi,
mitä tahansa se onkin, missä palvelemme, aviopuolisoina,
lapsina, surkeina ystävinä... Jos sellaista sanaa käytetään,
olet surkea kaikessa. Sillä silloin surkea on sinussa, ei teoissasi.
Usein tätä ei ymmärretä, vaan ajattelevat ongelman olevan siinä,
etten anna tilaisuutta, niissä jotka vahtivat reaktiotani tai joille
olin vastuussa. Ei ajatella, että ongelma olisi itsessä.
Kerron vielä Daavidin elämästä ennen kuin siirryn suurempaan asiaan.
sillä Daavid on ollut siunaus elä- mässäni ja toivon samaa teillekin.
Kun luette Raamattua ja huomaatte Daavidin koettelemusten vaiheet,
kysykää itseltänne, missä vaiheessa olette, miten Daavid reagoi ja
voinko oppia häneltä jotakin omassa vähäisyyden,
vastustuksen, menestyksen ja lopullisen onnistumisen vaiheessani.
Mitä teen sen kaiken kanssa? Tässä on suuri paljastukseni
kohtalosta, josta opimme Daavidin ja muiden elämästä.
Hän on suuri ideani ja ajatukseni liittyen Jumalan tahtoon
ja sinun kohtaloosi. Se on tämä:
Jumalan tahto muokkaa kohtaloa aina deja vun kautta.
Deja vu on ranskaa ja tarkoittaa 'aiemmin nähty'.
Sanakirja määrittelee sen illuusioksi siitä, että on koettu
aiemmin jotakin, mikä todellisuudessa koetaan vasta nyt.
Oletteko koskaan kokeneet sellaista?
Se on outo, sanoinkuvaamaton, joskus epämukava hetki.
Se on tunne siitä, että tiedän tämän, olen nähnyt tämän aiemminkin,
olen aistinut tämän aiemmin, vaikka se onkin täysin uutta.
En aavistanut sen tulevan tässä muodossa elämääni, mutta
jokin siinä tuntuu tutulta. Sitä tunnetta me sanomme
tässä nykymaailmassa deja vuksi.
Se on kiehtova aihe, josta on kirjoitettu monia kirjoja,
sillä kukaan ei osaa selittää sitä.
Deja vu on toimeen tulemista sen kanssa, mitä et ole yrittänyt,
sillä se tuntuu tutulta, vaikka on oikeastaan sinulle tuntematonta
siinä muodossa kuin se nyt esiintyy.
Se tuttuus vie siltä kärjen niin, ettei se pelota, tuo epävarmuutta,
vie maailmaasi epätasapainoon, sillä sinulla on
- en osaa edes selittää sitä - mutta tavallaan tunnet
olevasi valmis siihen. Tavallaan tunnet,
että pystyt siihen, mutta et tiedä miksi.
Kuvailemani ilmiön hyöty on, että kun kohtaat haasteen
tai olet suuressa risteyskohdassa ja tiedät tulevien ratkaisujesi
johtavan sellaiseen, mistä ei ole helppo palata.
Et siis tahdo mennä sinne harkitsematta, sattumanvaraisesti,
vaan tahdot valita oikein. Sellaisena kautena elämässäsi
voi olla suuri tilaisuus, jonka voisit käyttää,
mutta tiedät sen tuovan paljon työtä elämääsi,
ehkä vaikeuksia ja draamaa, lisäävän tunteja työpäivääsi,
pitävän sinut useammin poissa rakkaittesi luota,
olevan taloudellinen riski tai mitä tahansa, mutta silti tiedät
sen olevan mahtava tilaisuus. Tai ehkä olet kausien välissä:
tiesin missä olin, en tiedä mihin olen menossa ja nyt olen
siirtymäkaudessa, enkä tiedä mitä valintoja ja päätöksiä tekisin
että jatkaisin oikeaan suuntaan. Tällaisina aikoina elämässäsi
etsi deja vuta löytääksesi Jumalan tahdon noissa elämänvaiheissasi.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKU 1944A
Suomennos: Johanna Tölli