o
Yltäkylläinen elämä
Yhdellä sanallasi Sinä täytit maailman valolla.
Suusi henkäyksellä sait maailman elämään.
Ja samalla tavalla Sinä teit työtäsi minussa.
Sinä teit kaiken tämän ja minä tiedän, että voin seisoa
lupauksiesi varassa. Minun ei tarvitse nähdä, kaikki mitä minun
tarvitsee tehdä, on vain uskoa Sinuun.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Sinä ojensit kätesi ja asetit tähdet paikoilleen.
Sinä tulit maailmaamme ja osoitit meille armosi.
Kutsuit minutkin, Herrani ja Sinuun minä laitan toivoni.
Tiedän, että taivas on puolellani, minun suojanani.
Minun ei tarvitse nähdä, kaikki mitä minun tarvitsee tehdä,
on vain uskoa Sinuun.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista, Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Minä uskon Sinuun, sillä Sinä olet luonut myös minut.
Minun ei tarvitse nähdä, kaikki mitä minun tarvitsee tehdä,
on vain uskoa Sinuun.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Mikä viisauden sana, Sinä olet Jumala,
jolle mahdoton on mahdollista. Sinä olet ihme, jonka tänään tarvitsen,
Sinä olet Jumala, jolle mahdoton on mahdollista.
Näen kasvot ihmisjoukossa, jokainen heistä kurottaa kohti,
etsien jotakin todellista. Näen surun silmien takana, ei jäljellä
mitään paikkaa, mihin paeta. He kaipaavat sisimmässään
ja kerron heille kuinka nopeasti Jumala voi saapua sinne, missä
me olemme. Hän rakastaa meitä ilman rajoja. Jeesus rakastaa joka
hetki, missä ikinä me kuljemmekaan, Hän on lähellä.
Hänen Henkensä on meidän kanssamme, Hänessä on meidän toivomme.
Minä tiedän, minä tiedän, Hän rakastaa meitä ilman rajoja.
Ei ole sellaista vuorta, joka olisi Hänelle liian korkea, ei ole
sellaista merta, joka olisi Hänelle liian syvä. Mikään ei voi erottaa
meitä Hänen rakkaudestaan. Hän on se jota sielumme rakastaa.
Hän on se joka rakastaa meidät kokonaisiksi. Etkö tiedä, että jos
vain voisimme nähdä, miten kauas Jumala voi kurottaa, koskettaakseen
sydäntämme. Hän rakastaa meitä ilman rajoja, Jeesus rakastaa joka
hetki, missä ikinä me kuljemmekaan, Hän on lähellä.
Hänen Henkensä on meidän kanssamme, Hänessä on meidän toivomme.
Minä tiedän, minä tiedän, Hän rakastaa meitä ilman rajoja.
Minä tiedän, tiedän sen ettei mikään voi erottaa minua Jeesuksen
rakkaudesta. Hän rakastaa minua.
Minä tiedän, tiedän sen.
Minä tiedän, että Jeesus rakastaa minua.
Hän rakastaa sinua.
Hän rakastaa meitä ilman rajoja, Jeesus rakastaa joka hetki, missä
ikinä me kuljemmekaan, Hän on lähellä.
Hänen Henkensä on meidän kanssamme, Hänessä on meidän toivomme.
Minä tiedän, minä tiedän, Hän rakastaa meitä ilman rajoja.
Hän rakastaa meitä ilman rajoja.
Minä tiedän, että Jeesus rakastaa minua.
Hän rakastaa sinua.
Hän rakastaa minua, Hän rakastaa minua,
Jeesus rakastaa sinua. Tiedän sen, tiedän sen.
Jumalan rakkaus on rajatonta.
Tänään luemme Aamoksen kolmatta lukua. Se on siellä, vaikka ette
ehkä helposti löydä sitä. Se on Hesekielin ja Habakukin välissä
jos se auttaa teitä. Siellä se on jossakin. Se on Hesekielin jälkeen
ja ennen Matteusta. Aamos, etsi Raamattusi hakemistosta, jos
et löydä sitä. Se on heti Joelin jälkeen. Luen Aamoksen kolmannesta
luvusta ensimmäiset kolme jaetta, joiden pitäisi olla tarpeeksi, jotta
saamme siitä sen asiayhteyden, jonka haluan nyt nostaa esille.
"Kuulkaa, mitä Herra on sanonut teistä, israelilaiset, ja koko siitä
kansasta, jonka Hän toi Egyptistä: Vain teidät minä olen ottanut
omakseni kaikista maailman kansoista. Sen tähden minä vaadin
teidät tilille kaikista vääryyksistänne.
Lähteekö kaksi yhdessä kulkemaan, jos eivät ole siitä sopineet?"
Siten Raamattu sanoo jotakin siitä, miten kaksi ihmistä voivat
lähteä yhdessä kulkemaan, jos eivät ole sopineet siitä. Asia yhteys
liittyy tässä israelilaisten syntiin ja Israelin synti
on nyt vaikuttanut Jumalan mahdollisuuteen kulkea heidän
kanssaan. He sopivat kulkevansa Jumalan kanssa, perustuen
kymmeneen käskyyn ja niihin sääntöihin ja lakeihin, jotka
Jumala sääti heidän elämäänsä varten. Ja yhä uudelleen Israelin
historiassa, eli melkein jokaisessa sukupolvessa tapahtui lankeamus,
ja he unohtivat lupauksensa kulkea Jumalan käskyjen ja lakien mukaan,
sekä vaeltaa kunniallisesti ja oikeamielisesti. Joten Jumala sanoo:
"Tämä vaikuttaa vaellukseen. Me emme voi vain jatkaa kävelemistä
ja teeskennellä, että teidän syntinne ei ole läsnä siinä.
Teidän syntinne ovat asettaneet meidät asemaan, jossa olemme
eri mieltä, joten emme voi enää kulkea yhdessä, ennen kuin
olette korjanneet tämän särön, mikä välillemme on noussut.
Siihen asti kävelymme on ohi. Jumala yksinkertaisesti tekee hyvin
perustavaa laatua olevan, mutta myös hyvin unohdetun huomion,
joka on se, että sopimuksen pitäisi edeltää kaikkia niitä matkoja,
joita meillä on tässä elämässä muiden ihmisten kanssa.
Ennen yhteistä vaellusta tehdään siis sopimus. Sanokaa se kanssani:
Sopimus edeltää kaikkia yhdessä tehtäviä kävelyjä.
Jotkut teistä vain lähtevät matkaan, vaikka eivät yhtään tiedä, minne
he ovat menossa ja mikä on sen hinta, kauanko se kestää
ja tulevatko he ikinä takaisin. Ja me teemme sitä jatkuvasti elämässä,
kun elämme vain tässä hetkessä. Ja suhteet muuttuvat säröileviksi,
ja ei-toimiviksi, ja niihin tulee erimielisyyksiä, koska ihmiset
kokoajan pysähtyvät ja sanovat: "Odotahan, minä en suostunut
tähän." Ja totuus on, että he eivät suostuneet. Mutta kellään meistä
ei ollut järkeä ottaa etukäteen aikaa ja tehdä sopimusta
projektien ja sitoumusten, avioliiton, työn, tai jonkin uuden
järjestämisestä tai minkä tahansa elämän asian järjestämisestä,
vaikka siitä, että tiimi sitoutuu tekemään jotakin yhdessä,
tai vastaukseemme Jumalan antamaan mahdollisuuteen.
Täytyy olla jotakin keskustelua ja sopimus siitä, millaiseksi
tämä asia muodostuu.
Ja silloin olemme valmiita maksamaan sen hinnan ja
sitoutumaan siihen, joten voimme pitkällä tähtäimellä sitoutua työhön,
sen sijaan, että työ kokonaan pysähtyisi ja
meidän edistyksemme keskeytyisi, koska joku meistä päättää, että
hän ei ole lupautunut tähän.
Ja siitä tulee syy lopettaa matkanteko, pysäyttää kaikki ja
lopettaa kaiken sen tavoittelu, jota olisimme voineet tehdä,
koska olemme menneet kolme askelta eteenpäin ja kaksi taaksepäin.
Koemme hengellisen kolarin, koska joku lyö jarrut pohjaan ja
sanoo, että ei ole sopinut mitään tällaisesta.
Ja maailmassa avioehto sopimukset ovat hyvä esimerkki.
Jopa kirkon ulkopuoliset 'tajuavat, että jos
ei tee sellaista sopimusta, joka sisältää kaikki ne asiat, jotka
siihen sopimukseen halutaan, minut todennäköisesti putsataan kokonaan
myöhemmin elämässä, enkä aio sallia sitä, joten teen
avioehto sopimuksen. Kuunnelkaa:
Sopimus edeltää matkaan lähtemistä.
Älä vain syöksy asioihin elämässä ja ala sitten puhua
siitä, mihin oikein suostuit. Et voi suostua johonkin takautuvasti.
Niin ei vain voi tehdä. Se on väärä aika nostaa asia esille.
Ehdotan siis, että me kaikki miettisimme tätä enemmän
kaikissa elämämme suhteissa.
Koska tässä asiassa monet ihmiset avioliitossa,
ystävyydessä, työssä ja yritys maailmassa ovat tietämättömiä.
Koska he eivät tehneet sopimusta etukäteen. Ette voi kulkea yhdessä,
ellei teillä ole sopimusta. Kun puhun sopimuksesta, puhun
perustavan laatuisista asioista. En puhu hiustyylistä tai missä
käyt kaupassa tai minkälaisia vaatteita käytät ja onko sinulla
tatuointeja tai korvarenkaita tai poltatko tupakkaa tai tanssitko
ja juotko alkoholia. Eli kaikesta tästä, josta kirkko on tehnyt
suurta draamaa. Ja olemme muodostaneet ryhmiä kirkoissa, jota
Jeesus ei koskaan tehnyt. Minä en puhu näistä asioista tänään.
Te saatatte tietää, mutta tv:n katsojat ehdä eivät tiedä
että me olemme tehneet turhista asioista perustavia kysymyksiä
On harvoja asioita, jotka ovat perustavan laatuisia
kristillisessä elämässä, ja vain muutamia asioita, joista
meidän tulisi sanoa maailmalle, että niistä ei voi neuvotella.
Mutta koska olemme tehneet monista asioista sellaisia joista ei neuvotella,
alkaen hiustyylistä, ulkonäöstä, elämäntavasta ja niin edelleen,
olemme tehneet niistä kaikista perustavia kysymyksiä, ja siksi
meillä on kirkkoja, jotka ei kasva.
Koska täytyy olla täydellinen, jotta voi kuulua näihin kirkkoihin.
Joten en kuvaa näitä asioita tänään, vaan perustavanlaatuisia asioita, ja
ehdottomasti oleellisia asioita, jotta voi kulkea oikein
siinä sopimuksessa, ennenkuin käveleminen voi tulla mahdolliseksi.
Muuten, jos tätä ei tapahdu me alamme kävellä kävelyä,
eikä se kävely ole se ongelma. Me alamme korjata
suhteita ja alamme työskennellä projektien parissa ja asenteemme ja
kaiken tämän kanssa, jonka kanssa olemme tekemisissä. Se ei ole se
ongelma. Käytämme vuosia tehden työtä suhteidemme eteen, kun
ongelma on todennäköisesti siinä, että me olemme sopineet tai sitten
emme ole sopineet. Jos olemme sopineet, niin mistä koko draama
johtuu? Siksi minä uskon, että alkuperäisiä avioliitto valoja
ei voi parantaa millään lailla. Tiedän nuoria pareja, jotka
menevät naimisiin ja haluavat kaikenlaisia trendikkäitä uusia
versioita näistä valoista, mutta alkuperäiset avioliitto valat
tiedättehän: "lupaan olla sinulle uskollinen, rakastaa ja vaalia,
sairaana ja terveenä, hyvinä ja huonoina päivinä, rikkaudessa ja
köyhyydessä." Jotkut meistä ovat liian karismaattisia,
eivätkä halua sanoa mitään mikä sisältää jotakin negatiivista.
Mutta todellisuus on, että negatiivisia asioita tapahtuu elämässä.
Ja jos ei ole mitään valaa niistä ennenkuin ne tulevat, ajattelet,
että se on jotakin outoa ja epätavallista.
Ja teet jotakin todella outoa, kuten ajattelet, että sen negatiivisen
takana on jokin henkivaltojen salaliitto sinua vastaan.
Että paholainen on sinun avioliittoasi vastaan.
Hän on kyllä kaikkien avioliittoja vastaan.
Ajattelet, että paholainen on jotenkin saanut otteen elämästäsi
ja alat käydä hengellistä sotaa sellaisia asioita vastaan, jotka
ovat normaaleille ihmisille tavallisia, ja jotka he kohtaavat ja
ratkaisevat sen sopimuksen perusteella, jonka ovat tehneet.
Etsivät tarpeeksi armoa ja rakkautta, kärsivällisyyttä ja viisautta ja
tekevät kompromisseja saadakseen asian ratkaistuksi.
Ja jatkavat elämäänsä.
Siksi meillä on paljon enemmän onnistuneita avioliittoja
ei-uskovien kesken, kuin usein meidän uskovien kesken.
Koska meillä on niin paljon sellaista draamaa, jota ei-uskovilla ei ole.
Miksi? Koska he tekivät valan ja tekivät sopimuksen ja
tajusivat, että asioita tulee tapahtumaan,
joten kun teet valasi avioliittoon ja näinä päivinä ne voivat olla
niin jumalattomia, että ne eivät välttämättä edes tarkoita mitään.
Siinä ei ole mitään järkeä, jollei siinä mitä sanomme sovita niitä
asioita, joita elämä voi tuoda eteemme. Viiden tai kymmenen
tai jopa kahdenkymmenen vuoden päästä tästä.
Silloin siitä sopimuksesta tulee turva, joka suojaa sitä matkaa,
jonka lähdemme yhdessä kävelemään.
Silloin siinä suhteessa on tehty kauaskantoiset suunnitelmat,
jos on sovittu perustavista asioista etukäteen.
Koska kukaan ei tiedä, mitä elämä tuo eteen, mutta tällöin se ei
haittaa, jos meillä on perustava sopimus kaikesta mahdollisesta,
mitä elämä voi eteemme tuoda, pääsemme sen yli ja selviämme
ja voitamme sen. Siitä minä puhun tänään.
Mutta yllättyisit, kuinka harvat ihmiset toimivat niin.
Ja sitten kun asioita tapahtuu heidän elämässään ja suhteessaan,
suhteeseen tulee painetta, seinä nousee vastaan ja
ihmiset alkavat jättää toisiaan ja usein se johtuu niistä asioista,
joista ei ikinä puhuttu, eikä niistä ikinä sovittu etukäteen,
ennen kuin lähdettiin yhteiselle matkalle.
Jotta voisi korjata huonon kävelyretken, täytyy palata
alkuperäiseen sopimukseen, joka aloitti tämän matkan.
Matkan laatu ja sen nautittavuus perustuu lopulta sen
tehdyn sopimuksen laatuun, jolle koko kävely on perustettu.
Muistan kun ensimmäisen kerran lähdin Glendan mukaan yhdelle hänen
"voimakävelyistään". Oli kesä ja ulkona oli hieno ilma.
Joten hän päätti kävellä ulkona sillä alueella, jolla asuimme, kylässä
ja kanaalilla ja niin edelleen.
Ja minä sanoin hänelle, että lähden hänen mukaansa.
Ja minun olisi pitänyt tietää paremmin, sillä
hän oli hyvin vastahakoinen eikä kannustanut minua lähtemään mukaan,
koska hän oli ajatellut täysin erilaista kävelyä, kuin mikä
itselläni oli mielessä. Ajattelin, että kävelisimme "ystävyys kävelyä",
eli sellaista, "kävelemme rauhassa ja juttelemme" - tyyppistä kävelyä.
Eli lähdin juttelu kävelylle.
Mutta minun olisi pitänyt tietää jo ennen kuin lähdimme ulos talosta.
Silloin kun Glenda laittoi erityisiä kävely kenkiä jalkaansa, että
tämä kävely olisi enemmän itse kävelyä, kuin juttelua.
Kun hän puki päälleen aerodynaamiset varusteet ja
hänen kasvoillaan oli päättäväinen ilme,
minä en ollut varautunut tällaiseen kävelyyn. Me lähdimme matkaan.
Ja sanoin monta kertaa Glendalle:
"Hidasta, mihin sinulla on niin kova kiire?".
Ja hän muistutti minua sanoen: "Minä en halunnut sinua mukaan,
koska tiesin, että tekisit tämän minulle.
Minä olen päättänyt nyt kävellä, niinkuin teen joka päivä,
sillä aikaa kun sinä olet koomassa sohvalla, ja
nyt sinä aiot kaapata kävelyni minulta."
Joten minä tajusin sen, että kaksi ihmistä ei voi kävellä yhdessä,
elleivät he ensin sovi miten ja minne kävellään.
Ja jos et tee sitä, niin joudut siihen, mitä Raamattu kutsuu
eri suuntaan vetäväksi härkäpariksi. Eikä se tarkoita vain sitä, että
ei uskova poika tapailee kristittyä tyttöä.
Se on paljon monimutkaisempaa.
On ihmisiä, jotka ovat molemmat kristittyjä, ja rakastavat Jumalaa,
ja kummatkin haluavat tehdä jotakin erityistä elämässä,
ja molemmilla on samanlainen näky, joten he voivat tuntea, että
heistä voi tulla hyviä kumppaneita yhdessä.
Mutta sopimus menee paljon syvemmälle, kuin, että
molemmat ovat kristittyjä ja molemmat rakastavat Jumalaa tai että
me molemmat haluamme tehdä rahaa.
Tai haluamme molemmat olla naimisissa ja olla yhdessä:
"Me halutaan vaan olla yhdessä".
Sen täytyy olla hieman syvempää kuin tämä.
Kun on 34 vuotta naimisissa, sen täytyy olla hieman syvempää, kuin
että haluaa vain olla yhdessä.
Koska mitä jos haluatte olla yhdessä jonkun toisen kanssa myöhemmin?
"No nyt haluan olla yhdessä tämän ihmisen kanssa".
Sinulla täytyy olla enemmän pankissa, sen täytyy olla syvemmälle menevää ja
vähemmän pinnallista, kuin mikä on on normi tänäpäivänä
suurimmassa osassa yhteiskuntaa.
Emme halua että vain lähdemme matkaan ja
sitten syytämme paholaista, kun se meni huonosti.
Ja paholainen saa enemmän julkisuutta, kuin mitä hän ansaitsisi,
koska se ei ollut hän. Mutta ei se paholaista haittaa, jos
hänelle annetaan kunnia siitä, hän rakastaa olla parrasvaloissa.
Ja hän on vain mielissään, jos sinä liioittelet hänen valtaansa.
Mutta se ei ollut hänen vikansa. Vaan se oli meidän oma vikamme,
jotka emme tehneet niinkuin piti. Koska Glendan ja minun kävelyn
olisi pitänyt alkaa keskustelulla, sovimme määränpäästä, ja reitistä
ja siitä kuinka kauan kävely kestäisi, mutta emme sopineet
kävelyn tarkoituksesta.
Ja jotkut teistäkään eivät ole sopineet tarkoituksesta.
Mikä on tämän suhteen tarkoitus? Mikä on tämän ystävyyden tarkoitus,
tai työn tarkoitus, tai palvelutyön tarkoitus, tai kirkon tarkoitus.
Mikä on ystävyytemme tarkoitus, avioliittomme tarkoitus,
tai sen tarkoitus, että olemme vanhempia ja kasvatamme lapsia,
mikä on sen kaiken päämäärä ja tarkoitus?
Jos ette ole samaa mieltä päämäärästä, tulette olemaan
yllättyneitä, kuinka tämä voi aiheuttaa ongelmia sellaisissa
asioissa, joiden piti auttaa teitä pysymään yhdessä ja joista jo
olitte sopineet. On parasta sopia päämäärästä.
Se saa teidät puhumaan tahdista.
Kuinka nopeasti aiomme toteuttaa nämä asiat.
Kuinka nopeasti kävelemme.
Kuka määrää tahdin, onko se hidas vai tavallinen
vai kiirehtivä, vai "kolme askelta eteenpäin, kaksi taakse", vai
tuleeko se olemaan se, että päätetään että nyt tehdään tämä?
Kun uudistimme tätä kirkkoa muutamia vuosia sitten, tiesin,
että minun olisi hyvin tärkeää puhua kirkossa joka ikinen viikko
siitä millainen kirkko meistä tulee. Halusin kaikkien tietävän
ei olisi mitään pienellä präntättyä, eikä mitään salaisuuksia, eikä
mitään mikä tulisi kaapista myöhemmin, josta emme olisi
maininneet. Meidän täytyy olla mahdollisimman avoimia,
siitä, millaiseksi me luulemme kaiken muodostuvan.
Ja joinain päivinä minä suurentelin tämän hintaa ja seuraamuksia.
Muistan puhuneeni esimerkiksi kävellen kulkemisesta ja hevosista.
Ja siinä oli kyse vauhdista, ja minä ajattelin, että
kirkon täytyi muuttaa tahtiaan.
Mutta jos olemme uupuneita jo siitä tahdista, jota kuljemme kävellen,
niin sanonpa teille, että nuo jotka kulkevat kävellen, saavat alleen kaviot.
Ja me lähdemme siihen tahtiin, jota hevoset juoksevat.
Ja jos me olemme kaikki uupuneita jo nyt kirkossa, niin emme ole
valmiita siihen kirkkoon, jonka minä näen. Joten meidän täytyi
puhua ihmisille tahdista ja siitä miten tahti tulisi muuttumaan.
Meidän piti puhua siitä mitä on olla kantaja, eikä vain johtaja,
joka ei kanna mitään. Miksi teimme niin? Koska halusin ihmisten
tietävän, että tämä uusi kirkko tuottaisi paljon työtä. Ja että
ihmiset tulisivat uupumaan ja heiltä pyydettäisiin ylimääräisiä
sitoumuksia ja ylimääräisen matkan kulkemista. Heiltä vaadittaisiin
aikaisin tulemista töihin, ja viipymistä myöhään, koska sellainen
kirkko, jonka aioimme rakentaa, on oleva niin valtava haaste meidän
mahdollisuuksillemme ja fyysisille voimillemme, sekä henkisesti ja
emotionaalisti, sekä myös taloudellisesti. Sitä se on.
Joten ajattelin, että vähin mitä minä voin tehdä oli tehdä selväksi
millaista kirkkoa me olimme rakentamassa.
Jotkut ihmiset eivät pitäneet siitä.
Joten he tulivat luokseni joka viikko ja kertoivat minulle
kuinka vähän pitivät siitä, mitä olin tekemässä.
Ja minä tulin pisteeseen, jossa kysyin heiltä, että kuinka monta kertaa
aioimme puhua sellaisesta kirkosta mitä he eivät halua.
Mitä osaa sanoista "minua ei kiinnosta" he eivät ymmärrä?
Mitä osaa te ette ymmärrä siitä, että minua ei kiinnosta se,
millaisen kirkon te haluatte. Te ette johda tätä kirkkoa.
Ettekä te sitoudu viemään tätä kirkkoa eteenpäin, teidän elämänne
ei ole vaakalaudalla, ette ole niitä, jotka ovat kuulleet Jumalalta siitä.
Olette tervetulleita olemaan osa tätä kaikkea, mutta tässä
uudessa kirkossa on joitakin asioita, -ei kaikki-, mutta jotkin
asiat tässä uudessa kirkossa eivät ole neuvoteltavissa. Ne ovat
perustavia asioita. Voisimmeko löytää yksimielisyyden siitä, että
me tulemme olemaan tarkoitus hakuinen kirkko ja ihmisiä innostava
ja rohkaiseva kirkko. Koska voisi ajatella, että kukaan ei vastusta
tällaisia tavoitteita. Mutta tervetuloa minun maailmaani, niitä
ihmisiä on. Minäkin ajattelin, ettei kukaan vastusta tällaista.
Mutta siinä ihmisiä rohkaistessa jotkut saavat mahdollisuuksia, joita
sinä et ehkä ole saanut, vaikka olet ollut täällä kymmenen vuotta,
ja joku Johnny joka on tullut vasta äskettäin tekee yhtäkkiä jotakin,
jonka sinä olit ajatellut ansaitsevasi ja jota varten sinä
olet palvellut, ja sinut olisi pitänyt pistää siihen tehtävään.
Ja sitten sitä tajuaa, että jotkut ihmiset eivät pidä siitä, että
toisia ihmisiä rohkaistaan, he pitävät siitä, että ihmiset pysyvät
työssä, joka ei koskaan muutu. "Sinä olet vastuussa lasten kirkosta
ja tulet aina olemaan." Ja sitten kun alamme laittaa muita ihmisiä
vastuuseen lasten toiminnasta, niin vanhoilla lasten toiminnan
johtajilla on ongelma, koska nyt he eivät enää ole johdossa.
Joten minä ajattelin samaa asiaa. Tämä asia, joka on menossa
kulissien takana on vielä julkisesti paljon isompi asia.
Tiedän, että sanotte aamen ja nyökkäilette uudelle kirkolle,
joka meistä on tulossa, mutta haluan joidenkin teistä tietävän,
miten rankaksi luulen tämän menevän, kuinka vaativaksi, ja väsyttäväksi
ja ehkä meitä tullaan ahdistamaan ja siitä voi tulla
rumaa ja muut kirkot voivat puhua meistä pahaa. Siitä voi tulla hyvin
vaikeaa jopa meidän kirkkomme sisällä, kunnes ylitämme rajan
ja uudistumme. Ja kaikki tämä oli meidän yrityksemme sanoa,
että jos joku kävelee meidän kanssamme, niin vähin mitä haluamme
tietää on, että jokaisella on silmät täysin auki ja me kaikki tiedämme
mitä kohti olemme kävelemässä.
Olemme tehneet kovasti työtä, sopimuksen parissa.
Suomennos: Miia Huttunen
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKU 1944A