Hei, Sid Roth tässä.
Tervetuloa maailmaani, joka on luonnollisesti yliluonnollinen.
Vieraani raiskattiin, -
ja hänet jätettiin yksin häväistynä ja murtuneena.
Hänen elämästään tuli yhtä toivottomuuden ja pelon kierrettä, -
kunnes hän vapautui syyllisyydestä ja häpeästä -
nähtyään sarjan näkyjä.
Hänestä tuli täysin vapaa, ja nyt on teidän vuoronne!
Sid Roth on tutkinut yliluonnollista jo yli 40 vuotta.
Liity Sidin mukaan Yliluonnollista! -ohjelmaan.
Donna Grisham syntyi ennenaikaisesti -
ja joutui taistelemaan selvitäkseen hengissä.
Kun hän oli lapsi, hänen isänsä vei hänet ja hänen sisaruksensa -
ja hylkäsi hänen äitinsä tien poskeen.
Kun hän oli 16-vuotias, tapahtui käänne vielä pahempaan suuntaan.
Donna, näytät vahvalta, terveeltä ja elinvoimaiselta, -
mutta mitä tapahtui, kun olit 16-vuotias?
Elämäni pahin painajainen.
Satuin lähtemään ystäväni kanssa keilaamaan.
Hänen vanhempansa veivät meidät keilahallille.
Tapasimme kaksi poikaa, -
ja keilatessamme kaverini alkoi jutella toiselle heistä.
Heistä tuli läheisiä, ja he halusivat, että lähtisimme ajelulle.
Hän tuli sanomaan minulle, että pojat halusivat lähteä ajelulle.
Sanoin, etten voinut, koska isoäiti oli kieltänyt lähtemästä hallilta.
Hän vain jatkoi pyytämistä, ja kuten tiedätte, -
16-vuotiaana kaverin painostusta on vaikea vastustaa, -
joten lähdin heidän mukaansa.
Rehellisesti sanottuna ajattelin, kun lähdimme keilahallilta, -
että olin lähdössä kahden minulle täysin ventovieraan ihmisen kanssa.
Mietin mielessäni, mitä ihmettä oikein tein, -
mutta en sanonut mitään, vaan jatkoin matkaa.
Poika, josta kaverini piti, halusi hakea lava-autonsa, -
joten he pysähtyivät hakemaan sen.
Kaverini astui pois autosta, ja minäkin yritin lähteä, -
mutta hän sanoi: "Älä tule. Hän vie sinut takaisin keilaamaan."
Halusin mennä ystäväni mukaan, -
mutta hän sanoi, että kaikki menisi hyvin.
Poika ajoi syrjäkujalle, pysäytti auton ja raiskasi minut.
Sen jälkeen hän avasi oven ja sanoi: "Mene pois."
Hän siis jätti minut tien sivuun.
Muistan, että kun kaaduin, käteeni tuli naarmuja.
Lähdin kävelemään ja yritin päästä takaisin keilahallille.
Se ei ollut kovin kaukana, ja lopulta pääsin takaisin sinne.
Kun menin sisälle halliin, näin ystäväni ja toisen pojan.
He olivat jo palanneet sinne.
En tainnut edes sanoa mitään, menin vain suoraan vessaan.
Ystäväni tuli sinne perässäni ja kysyi: "Mitä nyt? Mikä sinulla on vikana?"
Sanoin: "Hän raiskasi minut."
Hän sanoi: "Ei, Donna. Myönnä pois, että sinäkin halusit sitä."
Sanoin: "Hän raiskasi minut. Ymmärrätkö? Hän raiskasi minut."
Hän vain jankutti, että suostuin siihen, ja meni sitten pois.
Jäin vain katsomaan hänen peräänsä. Palaan vielä raiskaukseen.
Heittäessään minut ulos poika sanoi, ettei kukaan ikinä uskoisi minua.
Ja sitten ihminen, jonka piti olla ystäväni, sanoi, -
että suostuin yhdyntään eikä se siis ollut raiskaus.
Ajattelin, että kaikki tapahtui juuri niin kuin poika sanoi.
Kuka uskoisi minua, jos ystävänikään ei uskonut?
Niinpä suljin asian sisääni -
enkä aikonut puhua siitä enää koskaan.
Mutta sinulla ei ollut vaihtoehtoa, koska tapahtui jotain muutakin.
Tulin raskaaksi. Olin 25. raskausviikolla.
Kaikki eivät ehkä ymmärrä, miten pitkällä raskaus silloin on.
25-viikkoinen vauva voi selvitä hengissä.
Äitini tuli käymään, ja menimme lopulta lääkäriin.
En muista ajomatkaa lääkäriin, astumista lääkärin huoneeseen -
enkä sitä, mitä siellä tapahtui.
Muistan vain sen, kun tulimme huoneesta pois, -
joten jotenkin minun on täytynyt päätyä sinne sisäänkin.
Kun kävelimme sieltä ulos, äitini meni edelläni ja sanoi: -
"Lähde pois äläkä enää koskaan tule takaisin."
Se mursi sydämeni vielä pahemmin.
Tuntui, kuin sydämeni olisi kiskottu rinnastani ulos.
Äiti päätti viedä minut Alabaman Birminghamiin aborttiklinikalle.
Minulle tehtiin abortti suolaliuoksen avulla.
Siinä naisen kohtuun ruiskutetaan suolaliuosta.
Suolaliuos menee kohtuun, -
ja vauva juo sen.
Se tappaa vauvan polttamalla hänen sisuskalunsa.
Poltot alkoivat, -
ja äitini oli vietävä minut sairaalaan.
Se oli Baptist Medical Center Hospital Birminghamissa.
Hän vei minut sinne. Palaan vielä käyntiin ehkäisyklinikalla.
Siellä minulle ei koskaan sanottu, että sisälläni kasvoi vauva.
Siitä puhuttiin kudosmöykkynä.
Niinpä sitten synnytin 25-viikkoisen vauvan.
Hoitajan olisi pitänyt sulkea verho, mutta hän ei tehnyt sitä.
Satuin katsomaan sinne, ja näin vauvani laatikossa.
Silloin menin täysin sekaisin. Aloin kirkua ja huutaa.
Sanoin, että halusin vauvani takaisin.
Kaikki hoitajat ja lääkärit tulivat luokseni yrittäen vaientaa minut.
He sanoivat: "Shh, ole hiljaa." Lääkäri käski sulkemaan verhon heti.
Hoitaja sulki verhon ja tuli sanomaan minulle aivan läheltä: -
"Ole hiljaa. Selviät tästä kyllä." Samaan aikaan kaikki pimeni.
Minulle varmaan annettiin jotain, joka vei minulta tajun.
Heräsin vasta äidin autossa matkalla kotiin.
Vauvojen murhaamiseen liittyy monia pimeitä puolia.
Yksi pimeä puoli, josta harvemmin puhutaan, -
on se, että äideille jää siitä trauma. Osa heistä on siitä täysin tietoisia, -
osa taas elää asian kanssa pohtien, mikä heitä oikein vaivaa.
Omaa lastaan ei kuitenkaan voi tappaa ilman seurauksia.
Mitä sinulle siitä seurasi? - Kärsin painajaisista.
Näin painajaisia vauvoista, jotka hukkuivat vereen.
Yritin pelastaa noita vauvoja ja heräsin yltä päätä hiessä.
Yhtäkkiä ymmärsin, mitä oikein olin mennyt tekemään.
Kyse oli minun lapsestani.
Jouduin monta kertaa sairaalaan yritettyäni itsemurhaa.
Nyt kun muistelen sitä, en onnistunut edes siinä.
Mutta sitten 24-vuotiaana hän oli jälleen raskaana. - Niin.
Tapasin yhden pojan. Olin hänen ja hänen siskonsa ystävä.
Yksi asia johti toiseen, ja menimme liian pitkälle.
Yhtäkkiä vain huomasin olevani raskaana.
En aikonut kertoa äidilleni. Istuin pöydän ääressä hänen luonaan.
Yhtäkkiä äiti katsoi minua ja sanoi: "Olet raskaana."
Ajattelin: "Miten ihmeessä hän tiesi sen?"
Hän sanoi: "Äidit vain huomaavat asioita. Kaikki menee hyvin."
Menimme nukkumaan, ja aamulla hän sanoi: "Lähdetään ostoksille."
Sillä verukkeella ajoimme Brunswickista Georgian Savannahiin.
En osannut aavistaa mitään, istuin vain autossa -
uppoutuneena pohtimaan sitä, mitä tekisin elämälläni.
Pysähdyimme yhteen paikkaan, enkä vieläkään aavistanut mitään.
Menin avaamaan sen paikan oven.
Näin, että sisällä oli naisia, ja kun katsoin heidän kasvojaan, -
huomasin, että heidän sydämensä oli murtunut.
Sitten kuulin äänen.
En tiedä, oliko se korvin kuultava ääni, Sid, saattoi hyvin ollakin.
Kuulin äänen sanovan: "Juokse." Sanonpa vain, -
että paholainen ei käske ketään juoksemaan aborttiklinikalta pakoon.
En tuolloin tunnistanut Jumalan ääntä, koska en tuntenut Jumalaa.
En edes tiennyt, oliko Hän olemassa.
Pysähdyin, mutta jatkoin eteenpäin.
Kohta olinkin jo leikkauspöydällä. Tällä kertaa se tehtiin imukaavinnalla.
Siinä vauvan osat imetään kohdusta putken kautta -
kuin isolla pölynimurilla.
Makasin siinä, ja sillä hetkellä, kun kone käynnistettiin, -
huusin: "Sammuttakaa se!"
Mutta he eivät sammuttaneet sitä. Oli jo liian myöhäistä.
Ajattelin: "Hyvä Jumala, mitä olenkaan tehnyt vauvoilleni?"
Menit pastorin luo, ja hän ymmärsi kertoa sinulle, -
että syntisi on annettu anteeksi, mutta et pystynyt uskomaan sitä.
En niin. Ensinnäkään en edes tiennyt, oliko Jumala edes olemassa.
Kävin lapsena seurakunnassa, -
jossa ei uskottu paranemiseen eikä ihmeisiin.
Ihmettelin, mitä Jumala edes voisi tehdä hyväkseni.
Sisimpäni oli täynnä häpeää ja syyllisyyttä.
Minua piinasi se, mitä olin sallinut itselleni tehtävän.
Miksi en sanonut, etten halunnut tehdä sitä?
Anteeksiantamus ei vain ollut minua varten.
Näin ajattelin. En voisi mitenkään saada syntejäni anteeksi.
Mitä teit kaikelle tuolle sisälläsi olleelle tuskalle?
Kätkin sen. Hautasin sen sisimpääni. Kuten sanoin, elin kuollakseni.
Olin matkalla kohti tuhoa.
Ja sitten se tapahtui uudestaan.
Tulit jälleen raskaaksi. - Niin. Olin rakastunut lapsen isään.
Kun sain tietää olevani raskaana, puhuimme menevämme naimisiin.
Teimme jopa isyystestin. Siihen aikaan se piti tehdä.
Muutin erään ystäväni luokse, ja poika meni vanhempiensa luo.
Kun soitin pojalle, hänen äitinsä sanoi, ettei hän halunnut puhua kanssani.
Ajattelin, että tässä sitä taas ollaan.
Saatoin itseni tähän jamaan, ja missä Jumala oikein oli?
Ihmiset puhuvat Hänestä, mutta missä Hän on?
Päädyin lopulta muutamien seurakuntani naisten luo.
He mainitsivat PTL-järjestön ja tyttöjen talon.
Abortti ei siis edes kuulunut sanavarastoosi silloin. - Ei.
Eräs toinen pastori itse asiassa sanoi, -
että minun pitäisi kertoa äidilleni ja että minulla oli kaksi vaihtoehtoa: -
Joko pitäisin lapsen tai antaisin hänet adoptoitavaksi.
Abortti ei ollut edes vaihtoehto.
Lopulta päädyin erään ystäväni kotiin.
Olin polvillani lattialla ja pohdin näitä asioita.
Ajatukset pyörivät päässäni, -
ja sanoin: "Jumala, katso, millaisessa sotkussa elämäni on."
"Jos olet olemassa, voitko tehdä jotain, mitä tahansa?"
"Voitko tehdä jotain tälle sotkulle, johon olen elämäni saanut?"
Kuulin äänen sanovan sisälläni: "Laita televisio päälle."
Ajattelin, että olipa outoa. Ei Jumala voi noin puhua.
Jätin äänen huomiotta, mutta yhtäkkiä kuulin sen uudestaan.
Kaukosäädin oli vieressäni. Katsoin sitä ja olin vihainen.
Sitten otin sen käteeni ja laitoin television päälle.
Kun televisio käynnistyi, Tammy Faye Bakker lauloi laulua, -
jossa sanottiin: "Hän ottaa virheesi ja muuttaa ne ihmeeksi."
Silloin tiesin, että Jumala auttaisi ja että tuo olisi minun paikkani.
Niinpä menin PTL:ään, ja eräänä päivänä -
juteltuani terapeuttini kanssa menin takaisin huoneeseeni -
ja heittäydyin kasvoilleni Jumalan eteen.
Itkin itkemästä päästyäni ja sanoin: "En tiedä, oletko olemassa vai et, -
mutta jos olet, kerro minulle, mitä haluat minun tekevän."
Yhtäkkiä näin näyn.
Siinä näyssä näin Jeesuksen.
Kävelin Häntä kohti kantaen sylissäni vauvaa.
En missään vaiheessa irrottanut katsettani Hänestä.
Kun katseemme kohtasivat, -
katse Hänen silmissään oli niin rakastava ja välittävä.
Ei tuomitseva. - Ei tuomitseva. Hän ei katsonut minua kuin roskaa.
Poikaystäväni oli sanonut, että olen roska, jota kukaan ei halua.
Kun näin Hänen silmänsä, ne lävistivät sydämeni.
Yhtäkkiä ojensin vauvan Hänelle, katsoin Häntä ja kävelin pois.
Hän hymyili, ja minäkin hymyilin. Käännyin ja menin pois.
En tiedä sinusta, mutta usein, jos näemme näkyjä tai unia, -
yritämme tulkita niitä omalla ymmärryksellämme.
Tulkitsin näyn niin, että antaisin vauvan adoptoitavaksi.
Niinhän minä juuri näyssä tein, annoin hänet Herralle.
Eli siis antaisin hänet pois.
Menin nukkumaan, ja kun aamulla heräsin, -
minun piti mennä äitini luo Georgian osavaltioon.
Äitini otti minut kyytiin, ja menimme nukkumaan.
Puhuimme ajomatkasta ja vähän niitä näitä.
Menimme nukkumaan, ja aamulla hän halusi lähteä aamiaiselle.
Hän sanoi: "Mennään aamiaiselle, mutta ensin vien sinut -
lähellä olevaan huonekalukauppaan. Haluan näyttää sinulle jotain."
Menimme huonekalukauppaan, ja katselin siellä ympärilleni.
Katselin eri huonekaluja, kun hän sanoi: "Donna, tule tänne."
Hän seisoi pinnasängyn vieressä ja kysyi: "Mitä pidät tästä?"
Rehellisesti sanottuna ajattelin, että se oli kompakysymys.
Katsoin häntä tietämättä, mitä ajatella.
Hän katsoi minua ja sanoi: "Jumala on käskenyt minua -
tekemään kaikkeni auttaakseni sinua kasvattamaan tämän lapsen."
Siitä hetkestä alkoi elämäni eheytyminen.
Minulla oli ollut kohtaaminen Jeesuksen kanssa, -
ja sillä hetkellä ymmärsin, että Jeesus oli todellinen.
Hän oli minulle totta. Ja sillä hetkellä aloin nähdä, -
miten palaset loksahtelivat paikoilleen suhteessa äitiini.
Minusta oli koko elämäni ajan tuntunut, -
että ympärilläni oli tiukka kuminauha.
Syyllisyys ja häpeä sitoivat minua.
Minua sitoi ajatus siitä, että olin pelkkää roskaa -
eikä minusta koskaan olisi mihinkään.
Sillä hetkellä Hän alkoi katkoa noita palasia ja kuminauhoja.
Tunsin, miten ne katkesivat.
Voitte kuvitella, että hän tarvitsi vakuutuksen siitä, -
että hänen kaksi kohtuun murhattua vauvaansa -
päätyivät taivaaseen.
Voitte varmasti ymmärtää sen. Jumala on niin hyvä. Mitä tapahtui?
Irtauduin ruumiistani. Näky, uni ja ruumiista irtautuminen ovat eri asioita.
Olin Floridan Jacksonvillessä pienen naisporukan kanssa.
Ylistimme, ja istuin sohvalla. Yhtäkkiä istuinkin puiston penkillä, -
enkä ole koskaan nähnyt sellaista puiston penkkiä.
Kaikkialla oli kultaa. Tuo penkki teki minuun suuren vaikutuksen.
Sitten katsoin ympärilleni.
Taivaan värejä on mahdoton kuvailla, sillä kaikki on niin kaunista.
Sitten näin pikkutytön ja pikkupojan.
He juoksivat minua kohti ja kiipesivät syliini.
He alkoivat pussata minua, toinen toiselle ja toinen toiselle poskelle.
He sanoivat: "Me rakastamme sinua, äiti."
Tai ensin he sanoivat: "Me annamme sinulle anteeksi, äiti."
Sitten he toistelivat: "Me rakastamme sinua, äiti."
Lopuksi he huikkasivat: "Nähdään taas!", ja sitten istuin taas sohvalla.
Jos teille on tehty abortteja tai olette kokeneet traumoja, -
jos elätte minkä tahansa asian takia syyllisyydessä tai katumuksessa, -
tänään on vapautuksenne päivä. Jatkamme pian.
Rukous on keskeinen avain Jumalan lupauksiin ja siunauksiin.
Rukoileminen päivittäin rukouskielellä on tärkeää etenkin nykyisessä ajassa.
Sid Roth esittelee uuden GodTalk-rukoussovelluksen.
Sovelluksessa voi asettaa rukousmuistutuksia.
Osoita vastuullisuutesi jakamalla rukousaika muille.
Kerro rukouspyyntösi globaalille rukousyhteisöllemme.
Katso opetus Pyhän Hengen kasteen saamisesta -
ja Jumalan antamalla kielellä rukoilemisesta päivittäin.
Hyödynnä ohjelma-arkistoamme ja ISN-verkostoa -
ja rakenna uskoa Jumalan mahdollisuuksiin.
Sovellus on ilmainen ja saatavana iOS- ja Android-käyttöjärjestelmille.
Etsi "Sid Roth's GodTalk" laitteesi sovelluskaupasta.
Yliluonnollista-ohjelma jatkuu.
Donna, sanot, ettei meidän tarvitse elää katumuksessa, -
mutta olemme tehneet kamalia asioita.
Tiedämme, että ne on annettu anteeksi, -
mutta miksi sanot, ettei siinä tarvitse elää? - On oikein katua syntejään.
On oikein katua virheitään ja huonoja päätöksiään, -
mutta meidän ei tarvitse elää katumuksessa ja sen tuskassa.
Kadun sitä, etten sanonut, että en halua tehdä abortteja.
Kadun aborttejani, -
mutta en elä tuon katumuksen tuskassa, vaan minut on vapautettu.
Tästä tulee mieleen raamatunkohta Room. 8:1.
"Niin ei nyt siis ole mitään kadotustuomiota..."
Puhut kokemusperäisestä tiedosta.
Kun kohtasin Jeesuksen, -
Hänen rakkautensa ja tuo jae tulivat minulle niin eläviksi, -
etten enää ota vastaan mitään, mitä paholainen minulle sanoo, -
koska tiedän nyt täsmälleen, mitä tuo jae tarkoittaa.
Se tarkoittaa, että mitä tahansa valheita paholainen yrittää kertoa, -
sinun ei tarvitse uskoa niitä, koska hän yrittää tuomita sinut, -
mutta Jumala vapautti sinut ristillä.
Kun Jeesus meni ristille, tekemäsi valinta meni ristille Hänen kanssaan.
Samoin tekemäsi päätös, synti, jossa olet elänyt, ja mikä tahansa asia.
Jumala haluaa sinun tietävän, ettei sinua tuomita kadotukseen.
Hän naulitsi nuo synnit ristille. Älä anna asioiden, -
joita kadut menneisyydessä, pilata tulevaisuuttasi.
Toista tämä rukous perässäni ja avaa itsesi -
kokemusperäiselle Jumalan tuntemiselle.
Toista tämä perässäni ääneen: "Rakas Jumala, olen syntinen.
Olen siitä todella pahoillani.
Uskon, että Jeesuksen veri riittää -
pesemään pois jokaisen ikinä tekemäni pahan teon.
Ja Jumalan silmissä Hän ei enää muista syntejäni.
Jeesus, tule elämään sisälläni.
Otan Sinut Pelastajakseni ja Herrakseni. Aamen."
Jumalan yliluonnollisuus ei tunne rajoja.
Nyt voit saada varustusta läpimurtoon milloin ja missä tahansa.
ISN-verkosto on saatavana mobiililaitteelle ja älytelevisioon -
ilmaisen ISN-sovelluksen kautta.
Maailma ei tarvitse taas uutta kristillistä tv-kanavaa.
Se tarvitsee ohjelmia, jotka muuttavat elämää -
ja joista virtaa Jumalan läsnäolo.
Ihmisten pitää päästä niihin käsiksi, milloin ja missä ikinä he tarvitsevat.
ISN on läsnä, milloin ikinä sitä tarvitset.
Se tarjoaa ohjelmavirtaa 24/7 mobiililaitteelle tai älytelevisioon.
Voit katsoa ohjelmakirjastostamme kymmeniä Yliluonnollista-jaksoja -
ja muita ohjelmia (englanniksi). Lataa sovellus ilmaiseksi.
Milloin tahansa, missä tahansa.
Jumala ei ole rajoitettu, ei myöskään pääsysi yliluonnolliseen.
Jatkuva sairauden pelko ja epävarmuus tulevasta -
voivat aiheuttaa pahaa stressiä.
Se, ettei pysty tekemään rakastamiaan asioita, voi masentaa.
Paraneminen ja usko ovat monille mysteeri.
Sid Rothin e-kirja sisältää parantavia raamatunkohtia.
Tutkimalla niitä päivittäin pääsee kiinni Taivaan valtakuntaan.
Usko ja paraneminen eivät enää ole mysteerejä.
Lataa oma kirjasi ilmaiseksi ruudulla näkyvästä osoitteesta.
Ensi viikolla ohjelmassa.
Elämme aivan hulluja, mutta myös innostavia aikoja.
Tiesitkö, että sinulla on paikka taivaan suunnitelmassa tälle ajalle?
Olen Cindy Jacobs. Liity seuraani ohjelman ensi jaksossa -
ja valmistaudu nousemaan ja ottamaan oma paikkasi.
Suomennos: Anni Lähteenmäki