Tere! Sid Roth siin.
Tere tulemast minu maailma, kus kõik on loomulikult üleloomulik!
Mu tänane külaline koges vägistamist, vägivalda
ja murtust.
Ta elu läks mööda lootusetust ja hirmu allamäge.
Kuniks mitmed nägemused avasid talle tee,
mille kaudu saada vabaks süütundest ja häbist.
Kohe täielikult vabaks.
Nüüd on ka teie kord.
Sid Roth on uurinud üle 40 aasta üleloomulikku maailma.
Liitu koos Sidiga vaatamaks saadet: "See on üleloomulik!“
Donna Grisham sündis enneaegsena
ja pidi sõna otseses mõttes võitlema ellujäämise nimel.
Ta oli laps, kui isa võttis nii tema kui ta õed-vennad,
jättes nende ema kinniseotuna tee äärde maha.
Ajaks, mil Donna sai 16, läksid asjad veelgi hullemaks.
Donna,
näed igati tugev, terve ja elujõudu täis välja.
Mis aga juhtus, kui olid 16-aastane?
Mu elu suurim õudusunenägu.
Läksin ühe sõbrannaga bowlingut mängima.
Ta vanemad viisid meid sinna.
Kohtasime seal kahte kutti,
kellest ühega mu sõbranna rääkima hakkas.
Nad said väga lähedaseks ja rääkisid ühiselt sõitma minemisest.
Sõbranna tuli ja ütles mulle,
et poisid kustuvad meid endaga sõitma.
Ütlesin, et ei saa seda teha,
kuna vanaema ei lubanud mul sealt bowlingu paigast lahkuda.
Sõbranna aga käis muudkui peale
ja me kõik ju teame,
mida tähendab 16-aastase jaoks sõprade surve,
nii et läksin koos nendega.
Bowlingu paiga parklast lahkudes käis mu peast läbi mõte:
"Ma lahkun siit kahe võõraga, keda ma isegi ei tunne"
ja ma mõtlesin endamisi: "Mida ma ometi teen?"
Samas ma ei öelnud midagi ja läksin selle kõigega kaasa.
Teine kutt, kes mu sõbrannale meeldis,
tahtis oma autole järgi minna, mida me ka tegime.
Mu sõbranna läks autost välja ja kui tahtsin talle järele minna,
ütles ta mulle: "Ei, ei, see kutt viib su tagasi."
Ütlesin, et ma ei taha selle kutiga minna,
aga sõbranna kinnitas mulle, et minuga saab kõik korda.
Sõitsime sealt minema
ja ta sõitis kuhugile kõrvalteele, mind seal vägistades.
Peale seda aga viskas ta mu autost välja,
jättes mu kuhugile tee äärde maha.
Mäletan veel, et kukkusin ja mu käsi oli üleni marraskil.
Hakkasin jalgsi liikuma, et jõuda tagasi bowlingu paika.
See polnudki väga kaugel sealt.
Jõudsin lõpuks bowlingusse tagasi
ja nägin sisse minnes oma sõbrannat selle teise kutiga.
Nad olid sinna juba tagasi jõudnud.
Ma vist ei öelnud midagi ja jooksin otse WC'sse.
Sõbranna tuli mulle järgi ja küsis, mis toimub ja mis mu probleem on?
Ütlesin, et see kutt vägistas mind,
aga ta ütles: "Ära jama! Räägi, milles tegelikult asi on?"
Ütlesin: "Ta vägistas mind!
Kas kuuled mind? Ta vägistas mu!"
Sõbranna aga muudkui väitis, et küllap see oli ikka vastastikune
ja läks lihtsalt minema.
Seisin seal ja mõtlesin kõigele toimunule.
Üks asi, mida see kutt oli mind välja visates öelnud, oli:
"Nagunii keegi ei usu sind."
Ja siis teataski mu sõbranna, kes pidanuks olema mu sõbranna,
et tegu oli vastastikuse looga ja mitte vägistamisega.
Ma ei suutnud seda uskuda, et just nii läkski.
Just nii nagu see kutt oli öelnud.
Kui juba mu sõbranna ei uskunud mind,
siis kes teine pidanuks seda tegema?
Nii pakkisin selle kõik endasse ega öelnud kellelegi midagi.
Ei kavatsenudki kunagi kellelegi rääkida.
Aga samas polnud sul valikut, sest
Mis juhtus?
Ma jäin rasedaks.
Mu rasedus oli kestnud juba 25 nädalat.
Inimesed ehk ei mõista, kui pikk aeg see on,
aga loode võib 25 nädala pealt juba ellu jääda.
Mu ema tuli ja me läksime koos arsti juurde.
Ma ei mäleta sinna sõitmisest ja arsti kabinetti minekust mitte midagi
Ma isegi ei mäleta, et oleksin arsti kabinetis olnud.
Mäletan vaid, kuidas sealt kabinetist välja tulin,
mistõttu pidin ju siis ka sinna kuidagi saama.
Arsti kabinetist välja tulles läks ema mu ees ja ütles mulle,
et peaksin lahkuma ja mitte kunagi tagasi tulema.
See kõik murdis mu südant veelgi enam.
See tõmbas mu südame veelkord lõhki.
Ema otsustas viia mu abordi kliinikusse
Birminghamis, Alabamas,
kus mulle tehti soolalahuse abort.
See tähendab, et naise üsasse süstitakse soolalahust,
mispeale loode joob seda sisse ja see põletab ta nö ära.
Mul tekkisid valud, mispeale ema pidi viima mu haiglasse.
Tegu oli muide baptistide medkeskuse ja haiglaga.
Mind viidi sinna.
Kuid las ma minna veel tagasi pere planeerimise kliiniku juurde.
Mulle ei öeldud seal kordagi, et tegu on lapsega, keda ootan,
vaid et see on lihtsalt üks kude.
Igal juhul, pidin tooma ilmale 25-nädalase beebi.
Medõde oleks pidanud kardina ette tõmbama,
aga ta ei teinud seda,
mistõttu nägin enda lähedal kärus oma beebit
ja läksin endast täiega välja.
Hakkasin kisama ja karjuma, hüüdes, et tahan oma beebit.
Õed, internid ja arstid kogunesid mu ümber,
et mind vaigistada
ja siis arst ütles: "Tõmmake kohe kardin ette!"
Õde tõmbas kardina ette ja ütles mulle: "Pea suu!
Pole sul häda midagi!"
Panin selle ütlemise peale pildi tasku.
Küllap nad olidki andnud mulle midagi,
mis mu ära uinutas.
Järgmisena aga istusin juba ema auto tagaistmel
ja olin teel koju.
Laste tapmise juures on palju tumedaid külgi.
Kuid üks tume külg, millest enamus inimesi ei räägi,
on ema trauma.
Osad on sellest igati teadlikud.
Teised aga elavad sellega,
mõeldes, miks nad on sellised nagu nad on.
Kuid sa ei saa tappa oma last, ilma, et sel poleks tagajärgi.
Millised olid su tagajärjed?
Kogesin õudusunenägusid.
Nägin öösiti õudusunenägusid veres ulpivatest beebidest.
Püüdsin neid päästa,
kuid ärkasin selle peale higisena üles.
Olin üleni higine
ja korraga reaalsus kõigest sellest, mida olin teinud...
Mõtlesin: "See oli ju minu laps!"
Lõpetasin haiglas ikka mitmeid kordi.
Mitmeid kordi tänu enesetapu katsetele.
Kuid ma ei suutnud sellegagi õigesti hakkama saada.
Kuid 24-aastaselt
jäid ta uuesti lapseootele.
Kohtasin ühte meest.
Olime sõbrad ja ta õde oli mu sõber.
Üks asi viis teiseni ja lõpuks liiga kaugele,
kuniks sain teada, et olen jälle rase.
Istusin ema juures laua taga, kuid ei kavatsenud talle midagi öelda.
Ta aga vaatas mulle korraga otsa ja ütles: "Sa oled rase."
Mõtlesin, mis valemiga küll ta sellest aru sai?
Kuid ta ütles, et emad lihtsalt märkavad selliseid asju.
Ta ütles, et kõik saab korda,
mistõttu olin rahulik ja me läksime magama.
Järgmine hommik ärgates ütles ta: "Lähme sisseoste tegema."
Sõitsime Savannah'sse ja ma ei mõelnud suurt palju midagi.
Istusin vaid seal, mõeldes, mis mu elust saab,
mida ma teen ja milliseid valikuid langetan?
Sõitsime ühe maja ette,
kuid ma ei pööranud ikka veel tähelepanu.
Ust avades aga
nägin seal sees mitmeid naisi.
Vaadates neid naisi,
nägin, et nad on täiega murtud.
Siis aga kuulsin...
Isegi, kui see polnud kuuldav hääl, kõlas see väga kuuldavana
ja ma kuulsin üht häält ütlemas: "Jookse!"
Olgu siinkohal öeldud, et saatan pole kindlasti see,
kes käsiks sul abordikliinikust jooksu panna.
Samas ma ei teadnud, et see on Jumala hääl,
sest ma ei tundnud veel tookord Jumalat.
Ma ei teadnud, on Ta olemas.
Nii jäin ma paigale ja läksin kogu looga kaasa,
leides end järgmine hetk juba opilaualt.
Mu teine abort käis väljaimemise teel.
See tähendab, et emakasse viiakse plastiktoru,
mis rebib vaakumiga loote tükkideks ja imab endasse.
Lamasin seal laual, kui nad selle masina käima panid
ja ma hüüdsin: "Lülige see välja! Lülige see välja!"
Kuid nad ei lülinud seda välja.
Oli juba hilja.
Liiga hilja.
Mõtlesin: "Jumal, mida ma küll tegin!
Mida ma küll oma lapsega tegin!"
Läksid ühe pastori juurde,
kellel oli nii palju mõistust, et öelda sulle, et oled andeks saanud.
Kuid sa ei suutnud seda uskuda? - Ei.
Esiteks ma isegi ei teadnud, kas Jumal on ka päriselt olemas.
Käisin lapsena koguduses,
kus ei usutud tervenemistesse ega imedesse.
Seetõttu mõtlesin, milleks mulle seda veel tarvis
ja mis kasu ma sellest saan?
Kogesin tohutut häbi ja süütunnet.
Olin nii maatasa sellest, mida olin teinud.
Sellest, et ma ei astunud välja ega öelnud, et ma ei taha aborti.
Nii ei uskunud ma hetkekski, et võiksin andeks saada.
See andestus lihtsalt ei mahtunud mulle pähe.
Mida sa siis oma seesmise valuga tegid?
Matsin selle endasse.
Nagu ütlesin - elasin selleks, et surra.
Olin teel hävingu suunas.
Teel hävingu suunas.
Ja siis...
juhtus see uuesti.
Sa jäid jälle rasedaks. - Jah.
Olin armunud oma lapse isasse.
Saades teada, et olen rase,
rääkisime sellest ja plaanisime isegi abielluda.
Käisime isegi vereanalüüse andmas, sest tookord pidi seda tegema.
Ma läksin oma sõbranna juurde ja tema tagasi oma koju,
kuid talle järgmisel hommikul helistades
teatas ta ema, et ta ei taha minuga rääkida.
Mõtlesin: "Hakkab jälle pihta!
Sattun koguaeg neisse olukordadesse,
aga kus siis Jumal on?
Inimesed muudkui räägivad Jumalast, aga kus Ta on?"
Koguduses, kus käisin, mainisid naised mulle PTL'i
ehk noortele naistele mõeldud kodu.
Abort ei tulnud enam kõne alla? - Ei, üldse mitte.
Üks teine pastor ütles mulle:
"Räägime su emaga ja anname talle teada,
et on vaid kaks valikut.
Sa kas jätad oma lapse endale või annad ta lapsendamiseks.
Abort ei kuulu asja juurde."
Läksin oma sõbranna juurde ja langesin põlvili põrandale maha.
Igasugu mõtted käisid peast läbi ja ma ütlesin:
"Jumal,
vaata seda segadust, mille olen korda saatnud.
Kui oled olemas, suudad sa sellega midagigi teha?
Midagigi selle segadusega, mille olen oma elus kokku keeranud?"
Ja siis ma kuulsin enda sees: "Pane telekas käima."
Mõtlesin, et see on küll kummaline.
Kohe väga imelik.
Ignoreerisin seda,
aga kuulsin seda uuesti: "Pane telekas käima."
Vaatasin enda kõrvale ja nägin seal telekapulti.
Olin vihane, haarasin selle puldi ja panin teleka käima.
Niipea, kui seda tegin, laulis seal Tammy Faye Bakker laulu:
"Ta võtab su vead ja teeb nendega imet."
Sel hetkel ka teadsin, mida tegema pean.
Nii läksingi sinna noortele naistele mõeldud majja
ja üks päev, peale oma nõustajaga kohtumist,
läksin tagasi oma tuppa
ja heitsin Jumala ette silmili maha.
Nutsin ja muudkui nutsin, öeldes:
"Ma ei tea, oled Sa olemas või mitte,
aga kui oled, pean teadma, mida Sa tahad, et ma teeksin."
Ja siis ma nägin korraga nägemuse,
kus ma nägin Jeesust.
Kõndisin Ta suunas, omades süles väikest beebit.
Ma ei tõstnud hetkekski pilku Jeesuse pealt
ja ühel hetkel me pilgud kohtusid.
Ta silmad
olid kõige armastavamad ja hoolivamad, mida eales nähtud.
Mitte hukkamõistvad? - Mitte hukkamõistvad.
Ta ei vaadanud mind kui rämpsu,
nagu mu sõber oli mind nimetanud, öeldes, et keegi ei taha mind kunagi.
Nähes neid silmi...
Need lihtsalt tungisid mu südamest läbi.
Korraga aga ulatasin Talle oma beebi, vaatasin Talle otsa ja läksin ära.
Tema aga naeratas ja ma naeratasin,
pöördudes seejärel minekule.
Ma ei tea, kas sa oled kunagi näinud nägemusi või unenägusid,
aga neid nähes püüame me neist sotti saada,
andes neile oma tõlgenduse.
Minu tõlgendus sellest oli,
et ma annan oma lapse lapsendamiseks ära.
See oli see pilt Issandale ära andmisest,
mida pidasin lapsendamiseks.
Ma ei saanud tol ööl üldse magada ja olin kogu aja ärkvel.
Mulle oli antud luba minna külastama oma Georgias elavat ema.
Ema tuli mulle vastu
ja me rääkisime, kuidas mu sõit läks ning üldse erinevatest asjadest.
Seejärel läksime magama,
kuid hommikul ärgates tahtis ta minna hommikust sööma.
Enne seda aga veel põigata läbi ühest mööblipoest,
mis asus ümber nurga tema juurest.
Ta ütles, et tal on mulle midagi näidata.
Läksime sinna mööblipoodi ja vaatasime seal ringi.
Vaatasin erinevat mööblit, kuniks ema kutsus mu enda juurde,
seistes ühe beebivoodi kõrval.
Ta küsis: "Mis sa sellest arvad?"
Arvasin tõsimeeli, et see on konksuga küsimus.
Ma tõesti arvasin seda.
Vaatasin emale otsa ega teadnud, mida arvata.
Ema aga vaatas mulle otsa ja ütles: "Donna,
Jumal ütles, et pean tegema kõikvõimaliku,
et aidata sul see laps üles kasvatada."
See hetk polnud ainuüksi taastumise alguseks minu elus.
Olin kohtunud Jeesusega ja mõistsin...
Mõistsin esmalt seda, et Jeesus on päris.
Ta oli reaalne mu jaoks.
Sel hetkel aga oma emaga hakkasin nägema
erinevad kilde...
Olin elanud oma elu tundega,
otsekui ühed kummipaelad ümbritseks mind,
mis olid nii tugevalt mu ümber ja tekitasid täiega seotuse tunnet.
Olin seotud süütundest, häbist
ja kõigest, mida saatan mulle sosistas.
Et ma pole piisavalt hea,
et olen rämps ega kõlba kunagi millekski.
Mitte kunagi.
Kuid Jumal hakkas sel hetkel neid kummipaelu läbi lõikama.
Need läksid lihtsalt katki. Need läksid katki.
Võite vaid ette kujutada, kui väga ta vajas kinnitust,
et ta kaks beebit, kes said tapetud ta üsas,
jõudsid taevasse.
See on igati mõistetav.
Jumal on nii hea.
Mis juhtus?
Mul oli reaalne taevane kogemus.
Tean väga hästi, mis vahe on nägemustel, unenägudel
ja taevastel kogemustel.
Olin ühe väikese pundi naistega Jacksonvilles, Floridas.
Ülistasime koos Jumalat ja ma istusin diivanil,
kui korraga istusin ühel veranda pingil.
See oli kõige ilusam veranda pink, mida olin eales näinud.
See oli üleni kullast jne.
Olin nii haaratud sellest, aga kui oma pilgu tõstsin...
Taevas olevaid värve ja asju ei saa isegi kirjeldada,
sest kõik sealne on nii ilus.
Kuid ma märkasin väikest poissi ja tüdrukut,
kes tulid joostes mu juurde,
pugesid mulle sülle ja hakkasid mind musitama.
Üks ühele, teine teisele põsele.
Nad ütlesid mitmeid kordi: "Emme, me armastame sind
ja andestame sulle."
Õigemini, nad ütlesid algul: "Me andestame sulle, emme"
ja seejärel mitmeid kordi: "Me armastame sind.
Näeme taas!"
ja siis ma olin jälle hetkega tagasi seal diivanil.
Teie, kes te olete teinud aborti ja kogenud selles vallas traumasid;
teie, kes te elate häbi, süütunde ja kahetsuste all...
Mis iganes lugu ka poleks -
täna on teie päev saada vabaks.
Oleme kohe tagasi.
Palve mängib olulist rolli
saamaks osa Jumala õnnistustest ja tõotustest su elu jaoks.
Igapäevaselt oma palvekeeles palumine
on nii oluline keset aegu, mille keskel elame.
Tutvustame teile Sid Roth'i uut äppi GODTALK.
Tänu sellele uuele palve-äpile
saad seada endale meeldetuletuse ajaks, mil soovid palvetada.
Anda aruandluse mõttes teistele teada,
millal sa igapäevaselt palvetad.
Kasutada meie ülemaailmse palvekogukonna hüvesid
jagades seal oma palvesoove teistega.
Lisaks videoõpetus sellest, kuidas saada ristitud Püha Vaimuga
ja kuidas paluda igapäevaselt selles üleloomulikus palvekeeles,
mille Jumal on sulle andnud.
Saa osa ka meie saadete arhiivist ja ISN netivõrgustikust,
et ehitada üles oma usku uskumaks Jumalalt võimatut.
Tegu on tasuta äpiga,
mille saab alla laadida nii iPhone'i, iPad'i või Android'i seadmesse.
Lihtsalt otsi äppide alt üles "SID ROTH'S GODTALK"
Naaseme saatesse...
Donna, ütled, et me ei pea elama kahetsuste koorma all.
Ometi oleme teinud igasugu kohutavaid asju.
Teame küll, et oleme andeks saanud,
aga miks me ei pea kogema kahetsust?
Oma valikute kahetsemises pole midagi halba.
Nagu ka teatud otsuste langetamises.
Kuid me ei pea elama selle kahetsuse all
ja neist lähtuvas valus.
Jah, ma kahetsen, et ei astunud enda eest välja
ega öelnud, et ei taha aborti.
Jah, ma kahetsen neid aborte,
aga ma ei ela neist lähtuva valu ja kahetsuste küüsis.
Mind on sellest vabaks tehtud.
Piiblis, Roomlastele 8:1 on öeldud,
"Nii ei ole nüüd enam mingit hukkamõistu neile,
kes on Kristuses Jeesuses."
Sa räägid kogemuslikust teadmisest.
Kui ma kogesin Jeesuse armastust,
ei võta ma peale seda enam ühtki saatana öeldut vastu,
sest ma tean täpselt, mida Roomlastele 8:1 tähendab.
See tähendab, et milles iganes ka saatan sind ei süüdistaks
või mis iganes valega sind ei ründaks,
sa ei pea seda vastu võtma.
Ta püüab sind süüdi mõista, aga Jumal on sind vabaks teinud.
Ta tegi seda ristil.
Kõik sinu valikud läksid koos Jeesusega ristile.
Nagu ka su otsused või patt, milles oled elanud.
Kõik asjad.
Jumal tahab, et teaksid, et Ta ei mõista sind hukka.
Ta naelutas kõik su patud ristile,
mistõttu ära lase oma mineviku kahetsustel
määrata oma tulevikku.
Palu koos minuga järgnev palve,
avades end kogemuslikule teadmisele Jumalast.
Palu kohe häälega ja korda minu järel:
Kallis Jumal,
ma olen patune
ja mul on nii kahju selle pärast.
Usun,
et Jeesuse verest piisab,
et puhastada mind kõigest halvast, mida olen teinud.
Jumal ei pea meeles mu patte.
Jeesus, tule ja ela mu sees.
Teen Sinust oma Päästja
ja oma Issanda.
Aamen.
Jumala üleloomulikkusel ei ole piire,
nõnda nagu pole ka piire sinu üleloomulikuks läbimurdeks
ükskõik, kus ja millal.
ISN netivõrgustik on kättesaadav nii su nutiseadmetes kui Smart-TV's.
Seda tänu tasuta ISN äpile.
Me maailm ei vaja veel üht kristlikku telekanalit.
Maailm vajab elumuutvaid saateid,
mis kannavad endas Jumala kogetavat ligiolu
ja millele on ligipääs, kus ja millal iganes.
ISN vastab oma saadetega kõigile su vajadustele 24/7
ja seda nii su nutiseadmetes kui Smart-TV's.
Leiad suure hulga saateid ka me neti-arhiivist.
Lihtsalt lae ISN äpp endale alla.
Kus ja millal iganes - Jumal pole piiratud.
Nii nagu pole ka piiratud su ligipääs Jumala üleloomulikkusele.
Pidev mure haiguse pärast on rõhuv.
Teadmatus tuleviku ees,
mure arvete maksmise pärast
ja võimetus teha asju, mis sulle meeldivad.
See võib olla masendav.
Usu kaudu tervenemine on enamuse jaoks müstika.
Sid Roth'I E-raamat kätkeb endas tervendus-piiblisalme.
Mõtiskledes nende tõotuste üle,
võid astuda ka sisse üleloomulikust väravast taevriiki.
Nii pole usk ja tervenemine enam müstikaks su jaoks.
Lae endale see tasuta E-raamat alla ekraanil olevalt aadressilt:
Järgmises saates...
Me elame ühtaegu pöörasel, kui ka huvitaval ajal.
Teadsid sa, et sul on taeva plaanides oma koht selle aja jaoks?
Mina olen Cindy Jacobs.
Vaata meid järgminegi kord,
et olla valmis tõusma ja võtma oma koht.
Tõlge: Anne-Ly Raukas