Hei! Tässä Sid Roth.
Tervetuloa maailmaani, jossa on luonnollisesti yliluonnollista.
Yhdeksän vuoden iässä -
vieraani kohtasi Jeesuksen kasvoista kasvoihin.
12-vuotiaana hän opetti koulun raamattupiirissä.
Nyt hän on nähnyt Pyhän Hengen tekevän melkein kaiken sen, -
mitä Hän teki evankeliumeissa ja Apostolien teoissa.
Hän haluaa olla Pyhän tulen tulitikku, -
joka sytyttää villin Jumalamme kirkkauden sinussa.
Valmistaudu vastaanottamaan tuo pyhä tuli.
Seuraavaksi Yliluonnollista-ohjelmassa.
Onko olemassa yliluonnollinen ulottuvuus?
Tuntematon maailma?
Onko elämää kuoleman jälkeen?
Onko olemassa pimeyden voimia, jotka yrittävät estää siunauksia?
Onko olemassa enkeleitä, jotka suojelevat meitä yliluonnollisesti?
Voivatko unemme sisältää sanomia taivaasta?
Onko Jumala valmis tuomaan maailmaan parantumistsunamin?
Sid Roth on tutkinut yliluonnollista maailmaa jo yli 40 vuotta.
Liity Sidin seuraan Yliluonnollista-ohjelmaan.
Mennäänpä ajassa taaksepäin -
ensimmäiseen kohtaamiseen kasvoista kasvoihin -
Messiaamme Jeesuksen kanssa.
Kohtasin Jeesuksen Kristuksen ensimmäisen kerran 9-vuotiaana.
Sinä päivänä menin -
isovanhempieni taloon.
Talo oli täynnä surevia itkeviä ihmisiä.
Minut työnnettiin jonkun minulle tuntemattoman syliin.
Minulle sanottiin: "Olen pahoillani. En tiedä, miten kertoisin tämän.
Isäsi on murhannut äitisi ja tappanut sitten itsensä."
Muistan ajatelleeni: "Olet valehtelija!"
Pyristelin irti naisen sylistä ja ryntäsin ulos ovesta.
Halusin juosta pakoon sitä tilannetta.
Kun en enää jaksanut juosta, lysähdin maahan itkien.
Kuulin oman ääneni alkavan anoa: -
"Jeesus, auta minua.
Tarvitsen Sinua nyt. Jeesus, auta minua."
En edes tiennyt, kuka Jeesus on. Olin käynyt seurakunnassa kaksi kertaa.
Miten osasit huutaa Häntä avuksi?
Room. 1 on totta. Jokaisen ihmisen sydämessä on kaipuu tuntea Hänet.
Ei ole väliä, kuka on ja mistä tulee. Kun sydämemme murtuu, -
käännymme vaistonvaraisesti sydämemme Luojan puoleen.
Tiedämme, että yksin Hän voi parantaa sen.
Mitä särkyneelle sydämellesi tapahtui, kun huusit avuksesi Jeesusta?
Room. 10:13 on totta.
Jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu.
Pelastus on yhtä lähellä kuin huulet ja sydän.
Jos tunnustat suullasi, että Jeesus on Herra, ja uskot sydämessäsi, -
että Hän on Jumalan Poika, sinä pelastut.
En tiennyt siitä mitään. Tiesin vain, että siinä hetkessä -
en ollut enää yksin. Koko luomakunnan Herra -
oli polvistunut murtuneen lapsen viereen -
ja tarttunut hapuilevan käteen. Jeesus ei ole päästänyt irti.
Ei silloin, ei nyt, ei ikinä.
Puhut Jumalasta sanoin, joita harvoin kuulee käytettävän.
Kutsut Häntä villiksi Jumalaksi. Mitä tarkoitat villillä Jumalalla?
Rakastan sitä, mitä Hän on tehnyt. Pidän luonnossa liikkumisesta.
Jumalaa ja Hänen tekojaan ei voi hillitä eikä kahlehtia.
Jumala on käsittämätön, hallitsematon, kesyttämätön.
Hän on villi.
Hän ei pyydä meitä ymmärtämään Häntä täysin, koska emme pysty.
Mutta Hän pyytää meitä luottamaan Häneen täysin.
Siirtymään yli ymmärryksemme, ihmisyytemme, logiikkamme, -
koulutuksemme ja kokemuksemme, -
ja naisina yli tunteidemme.
Astumaan ihmisyytemme verhon läpi -
syvään veteen, elävän Jumalan läsnäoloon.
Sillä paikalla kohtaamme villiyden, Hänen läsnäolonsa.
Siinä Hän haluaa meidän elävän.
Puhut myös villistä yksinkertaisuudesta.
Selitäpä sitä.
Eräs rakas afrikkalainen pastori sanoi kerran kauniisti, -
että elävän Jumalan Henki, Pyhä Henki on kuin suuri, väkevä joki.
Sinä et sano joelle missä virrata. Älä.
Sen sijaan hyppää virtaan ja menet, minne se vie.
Kun seuraamme Herraa, emme pysty ymmärtämään Jumalaa.
Hän on paljon suurempi kuin osaamme käsittää.
Hänen käskynsä ovat todella yksinkertaisia.
Seuraa sitä, joka tuntee tien.
Rukoile, kuuntele ja tee niin kuin Hän sanoo.
Se on Jumalamme villiä yksinkertaisuutta.
Jokainen, joka kutsuu Jeesusta Herraksi, Vapahtajaksi ja Messiaaksi, -
pystyy rukoilemaan, kuuntelemaan ja seuraamaan Hänen ääntään.
Kerron esimerkin. Olen opettelemassa Hänen johdatuksensa seuraamista.
Olin hiljattain opettamassa naistenkonferenssissa.
Eräs nainen pyysi ystävänsä kirjaan omistuskirjoitusta.
Aloin kirjoittaa, mutta Pyhä Henki pysäytti minut.
Suosikkirukoukseni on: "Pyhä Henki, johdata."
Aloin kirjoittaa maailmankaikkeuden tyhmintä runoa.
Ajattelitko niin kirjoittaessasi? - En tuntenut koko naista.
Kirjoitin: "Rakastan sinua enemmän kuin taivaalla on tähtiä..."
Olisitko halunnut ryömiä kiven alle? - Ajattelin: "Tämä on kauheaa.
Nainen pitää minua idioottina."
"Rakastan sinua enemmän kuin meressä on hiekkaa."
Nainen oli uppo-outo. - Niin oli!
Ja runo oli niin siirappinen, että meinasin yrjötä suuhuni.
"Jumala rakastaa sinua. Rakkaudella Kim."
En halunnut päästää kirjasta irti. "Voin vielä repiä sivun irti."
Ajattelin: "Herra, tein sinusta ja minusta narrin."
Jumala on hyvä Isä. Hän sanoi: -
"Olen Jumala. Et voi tehdä minusta narria. Niele ylpeytesi."
Hän oli tietysti oikeassa. Tunnustin ylpeyteni ja opetin konferenssissa.
Lopussa juttusilleni pyrki liuta naisia.
Jonon päässä oli nainen, joka oli täysin hajalla.
Hänen nyrkkinsä olivat leuan alla. Hän vapisi kauttaaltaan.
Huomasin, että hän puristi rintaansa vasten kirjaa.
Hän avasi etusivun, ja siellä oli se kamala runo.
Ajattelin: "Runo oli niin kamala, että minuakin itkettää."
Hän tuskin pystyi puhumaan, mutta hän sai sanottua: -
"Kuinka sinä tiesit? Kim, et voinut tietää sitä.
Äiti rukoili näin puolestani joka ilta, kun olin lapsi. Hän kuoli hiljattain.
Olen hukassa ilman häntä. Olen pyytänyt Jeesusta: -
Jos olet todellinen ja näet kipuni, osoita se niin, -
että tiedän sen olevan Sinä ja voin luottaa Sinuun.
Nyt minä tiedän. Nyt tiedän."
Kuunnelkaa, jos haluatte kokea -
Herran palvelemisen ja seuraamisen villin yksinkertaisuuden, -
pyytäkää Häneltä, seuratkaa Häntä sinne, minne Hän haluaa mennä, -
rukoilkaa, kuunnelkaa ja tehkää niin kuin Hän sanoo.
Näin näkökulma toimii.
Joskus näemme kuvasta vain osan.
Kerropa tosielämän esimerkki.
Kuten sanoin, olen luontoihminen. Vietän paljon aikaa vuoristossa.
Vertaisin sitä lumivyöryn katselemiseen etäältä.
Turvallisen välimatkan päässä mikään ei ole yhtä kaunista ja voimakasta.
Mutta lumivyöryyn joutuessa näkökulma olisi täysin eri.
Järjetöntä kipua on vain täällä. Jumalan suunnitelma on aina järkevä.
Esimerkki. Pelastamme hevosia. Meille oli tullut kaksi nuorta hevosta.
Kun tutustutimme niitä laumaan, toinen loukkaantui kohtalokkaasti.
Tammavarsa kaatui. Kuulin luiden katkeavan.
Meitä oli neljä naista. Nostimme sen seisomaan.
Oikea etujalka oli kääntynyt taaksepäin.
Talutimme varsan turvaan.
Juoksin sisälle soittamaan eläinlääkäriä lopettamaan eläimen.
Odottaessani hänen takaisinsoittoaan itkin: "Jumala, en ymmärrä.
Hevonen on vielä nuori. Tämä on järjetöntä.
Herra, auta minua ymmärtämään."
Eläinlääkäri saapui. Menimme tarhaan.
Varsan jalka oli normaalissa asennossa. Se varasi sille painoa.
Olimme rukoilleet ennen lääkärin tuloa. Lääkäri tutki varsan.
Varsa alkoi kävellä. Lääkäri arveli vain, -
että jalka oli sijoiltaan mutta meni paikalleen, kun siirsimme eläintä.
Kuulostaa ihan lääkäriltä.
Päästin eläintenhoitajat lähtemään.
Tiesit, mitä oikeasti tapahtui. - Niin tiesin.
Eläinlääkäri oli pakkaamassa tavaroitaan auton luona.
Pyhä Henki sanoi: "Menepä juttelemaan. Kyse on hänestä."
Katselin ystäväni kauniita kasvoja iltahämärässä.
Kysyin: "Onko kaikki hyvin?"
Hän alkoi itkeä ja surra.
Hän painoi päänsä käsiinsä. Hän itki ja nyyhkytti.
Musertava suru iski aaltoina uudelleen ja uudelleen.
Sitä kesti noin puoli tuntia. Lopulta hän pystyi sanomaan: -
"Olen sotkenut elämäni täysin. En tiennyt, mitä tehdä.
Olin tehnyt päätökseni. Kun soitit tänään, -
istuin vuoteella -
ja painoin piippua päätäni vasten. Yritin painaa liipaisinta.
En ole ikinä kaivannut puhelinsoittoa niin kipeästi. Sitten sinä soitit."
Ja illan hämyssä Herra antoi minun nähdä, -
että soittoni vaikutti niin, että Herra pelasti jonkun hengen.
Tämä on Jumalamme villi näkökulma.
Jos luotamme Häneen ja jatkamme eteenpäin askel askeleelta, -
sotku ympärilläni ei muuta Hänen täydellistä suunnitelmaansa.
Voin luottaa Häneen joka askeleella.
Tämä on Hänen villi näkökulmansa.
Hän kutsuu omiaan luottamaan Häneen joka askeleella.
Taivaassa sitten ymmärrän kaiken.
Sillä välin tiedän, Jumala, että olet rakastava.
Tiedän, että muutat elämäni kaikki sotkut vielä parhain päin.
En siis enää kieri itsesäälissä.
Isoisä opetti Kimille viisautta, -
josta vain harva ihminen maan päällä on kuullutkaan.
Sanon sen verran, että se pelasti Kimin elämän.
Se on pelastava myös sinun elämäsi. Jatkamme hetken kuluttua.
Yliluonnollista-ohjelma jatkuu hetken kuluttua.
Yliluonnollista-ohjelma jatkuu.
Kim, kaikki, mistä opetat, nojaa omiin kokemuksiisi.
Se ei ole teoriaa. Pidän siitä.
Opetat villistä rohkeudesta. Mitä sillä tarkoitat?
Jumalan rohkeuden ytimessä ei ole pelko vaan rakkaus.
Kun todella ymmärrämme Jumalan rakkauden syvyyden meitä kohtaan, -
se motivoi ja täyttää meitä niin, että motivoidumme. Siitä syntyy rohkeutta.
Rohkeus motivoi meitä rakkauden tekoihin ympärillämme.
Isoisäni oli metsästäjä, kalastaja ja pyydystäjä.
Hän sanoi, että erämaassa pitää tuntea vastustajansa.
Kun törmää karhuun, pitää katsoa maahan ja kääntyä toiseen suuntaan.
Näyttää karhulle, että se on huomattu mutta sitä väistetään.
Se toimii. Olen nähnyt kymmeniä karhuja.
Minä en, mutta kiitti vinkistä.
Hän neuvoi myös, miten kohdata puuma.
Puuman näkee vain silloin, jos se hyökkää kimppuun.
Silloin pitää tehdä itsensä mahdollisimman suureksi -
ja katsoa eläintä tiukasti silmiin. Missään nimessä ei saa perääntyä.
Isoisä sanoi: "Ellet käyttäydy kuin saalis, sinusta ei tule saalista."
Miten vaarallinen puuma on?
Toiseksi vaarallisin kissapeto.
Se väijyy saalista ja hyökkää takaa päin.
Se joko murtaa saaliin niskan tai repii auki kaulavaltimot.
Tuskin saalis edes tajuaa hyökkäystä kun se jo kuolee.
Vietän paljon aikaa erämaassa.
Kävellessäni huomasin jotain.
Maassa oli sarven piikki.
On hyvin harvinaista osua paikkaan, -
johon peura tai hirvi on pudottanut sarvensa.
Olen oppinut, että se on liittohetki Isän ja minun välillä.
Se on merkki, että ajatuksiini ja rukouksiini ollaan vastaamassa.
Se on Jumalan liitto.
Se oli hirvensarvi. Ensimmäinen koskaan löytämäni.
Se oli 5-piikkinen ja noin 70-senttinen.
Hirvi vaeltaa päivässä 30 kilometriä.
On harvinaista löytää molemmat sarvet. Toinen löytyi vierestä.
Kiitin ja ylistin Jumalaa.
Ihailin Jumalan luomia taideteoksia.
Sitten ajattelin: "Voi Herra, mitä yrität kertoa minulle?"
Tapahtui jotain, mitä on vaikea kuvailla.
Kuulin Jumalan, Isän, äänen sanovan: -
"Olen todella vihainen!
Vihollinen on siirtynyt minun mailleni.
Se hyökkäilee omieni kimppuun ja tappaa lapsiani.
Teen hyökkäyksistä lopun! Kutsun jokaista, -
joka on otettu nimiini, nousemaan ylös ja taistelemaan!
Ajakaa vihollinen pois mailtani ja ottakaa takaisin maa, -
jota Poikani puolusti hengellään. Ottakaa se takaisin!"
Eteeni tulvi kuvia kuin vesiputouksesta.
Oli taistelun kalsketta, miekkoja, kilpiä, kipinöitä, -
hevosia takajaloillaan, joki, kotkia ja jakeita.
Ja sitten kaiken melskeen läpi tunsin ja kuulin yhden sanan: -
"Varo!"
Se tuntui sähköiskulta. Pysähdyin.
Kolmen metrin päässä vieressäni, -
kolmen metrin päässä oli kyyristyneenä puuma.
Se odotti, että otan vielä yhden askeleen, niin se nappaa minut.
En edes tajunnut sitä heti.
"Onko tuo tosiaan... On! Se on puuma.
Olet sen seuraava saalis."
Ajattelin: "Voi hyvä Jumala, minulla ei ole mitään millä puolustaa itseäni."
Hän huusi: "Onpas!
Kohota sota-aseet, jotka sinulle annoin."
Nostin heti sarvet. Kymmenen terävää piikkiä osoittivat puumaa kohti.
Katsoin puuman silmiin, jotka paloivat tappamisen himoa.
Pupillit olivat laajentuneet mustiksi. Ympärillä oli ohut keltainen rengas.
Tuijotin puumaa ja sähisin sille, -
kuin sanoakseni: "Minä näen sinut! Minä näen sinut!"
Puuma sähisi takaisin: "Minä näen sinut ja minä tapan sinut."
"Herra, mitä minä nyt teen? Jumala, mitä minä nyt teen?"
"Hyökkää! Hyökkää!"
Karjuin ja otin kaksi jättiloikkaa puumaa kohti -
kymmenen piikkiä ojennettuna. Ja arvaa mitä se teki?
Ei mitään. Esitykseni ei mennyt läpi.
Odotin, että se olisi kääntynyt ja mennyt matkoihinsa.
Sitä minäkin toivoin. Se vain kyyristyi tiukemmin maata vasten -
saadakseen lisää ponnistusvoimaa. Se ei uskonut hämäystäni.
Nyt välillämme oli enää vajaa metri.
Yhtäkkiä näin jotain muuta. Puuma oli edelleen edessäni, -
mutta nyt katselin mustiin silmiin. Ne kuuluivat synnille, -
joka väijyy minua. Kuulin sen sanovan: -
"Olet aina tiennyt, että olen läsnä.
Et vain ole tätä ennen nähnyt kasvojani.
Et aio ajaa minua oikeasti pois.
Pidät siitä, että olen läsnä.
Tahdon, että olet edelleen kuin minua ei olisikaan.
Käänny ympäri ja kävele pois.
Sitten tapan sinut."
Se tuntui kylmältä kuin jäinen aalto.
Se sai minut vihaiseksi, niin että jää ja tuli törmäsivät. Pyhä tuli!
Huusin suoraa kurkkua: "Valehtelija!"
Karjuin ja loikkasin keihästääkseni sarvilla puuman pään.
Puuma pakeni viime hetkellä, ja sarvet upposivat maahan.
Kiskaisin ne takaisin ylös.
Puuma loikki pakoon vuoren rinnettä.
"Nainen on tosissaan!"
Se vetäytyi.
Kerron tästä, sillä kohtaaminen ei ollut ainoastaan minua varten.
Jokainen meistä, jotka kutsumme Jeesusta Herraksi ja Vapahtajaksi, -
kohtaa saman saalistajan joka päivä. Se väijyy sinua joka hetki.
Jeesus kutsuu sinua kohottamaan Hänen antamansa sota-aseet -
ja valtaamaan takaisin sydämesi, perheesi ja yhteisösi maan -
Jeesuksen rakkaudella.
Aja se pois sydämestä, kodista ja asuinyhteisöstäsi -
Jeesuksen rakkaudella.
Hän antoi henkensä puolustaakseen niitä.
Nyt Hän pyytää meitä ottamaan ne takaisin. Suostutko?
Minä sanon, että olet enemmän kuin voittaja.
Minä sanon, että sinussa oleva on suurempi kuin maailmassa oleva.
Niin on!
Ensi viikolla: -
Kirkkauden piirissä tapahtuu hetkessä uutta luovia ihmeitä.
Katso Sid Rothin Yliluonnollista-ohjelma.
Kerromme, kuinka voit Jumalan kumppanina -
vaeltaa Jumalan kirkkaudessa ja nähdä kirkkauden esiinmarsseja.
Suomennos: Marianne Tenetz