ETT LIV
Jag var en mördare
Jag heter Marco.
Från sju års ålder höll jag oftast till på gatorna.
Tolv år gammal använde jag droger.
Gatorna i det fattiga samhället Worcester i Sydafrika -
styrdes av stridande gäng.
Mina vänner och jag startade ett ungdomsgäng.
Saker började bli hektiska.
Jag lärde mig att människor är rädda för knivar och blod.
Det var inte jag och snart slogs jag hela tiden.
21 år gammal hamnade jag i fängelse för mord.
Jag åkte in och ut ur fängelse och var med i gängen inne och utanför.
Det handlade inte om pengar för mig, det handlade om människorna.
Gänget var min familj: "Har du problem åker vi och fixar det."
Och det enda sättet var genom blod.
Mitt samhälle kontrollerades av två rivaliserande gäng.
De sköt med ljuddämpare, död och våld och nerbrända hus.
Till slut tog gänget jag tillhörde kontrollen.
Sedan dödades min bäste vän. Han var ett stort namn i vårt gäng.
Jag kokade av hämndlystnad men mina vänner sade -
att de skulle sluta fred med de andra gängen.
Det var som att hugga mig i ryggen med kniv.
Vårt motto var: "Dödar ni en av oss dödar vi tio av er."
Jag var också ett stort namn, -
så detta innebar att de inte skulle hämnas min död heller.
Jag kände mig förrådd. Jag började förlora kontrollen.
Innan jag mötte Rens var jag inte intresserad av tjejer.
Mitt gäng var mitt allt. När hon kom in i mitt liv förändrades något.
Hennes kärlek distraherade mig verkligen.
Jag ville inte bli mjuk men jag behövde någon att lita på.
Jag kunde inte längre lita på mina gängkompisar.
Rens blev gravid.
Det fick mig att ifrågasätta hela poängen med gangsterlivet.
Jag tog droger ensam och talade med Gud: "Varför hjälper Du mig inte -
om Du har ett syfte med mitt liv?" Ingenting förändrades.
Jag blev bara mer deprimerad. Jag var trött på att skada människor.
Jag såg inget hopp för mitt liv.
En vecka senare försökte jag ta livet av mig.
Men jag dog inte den natten.
Sedan kom ett kristet möte nära vårt hus.
Den kvällen beslöt både Rens och jag att ge våra liv till Jesus Kristus.
Nästa dag, för första gången på mer än tjugo år sade jag "nej" till droger.
Våra grannar blev våra andliga föräldrar -
och utmanade mig att pröva om Jesus verkligen fungerar.
Efter ungefär tre månader sade jag till mitt gäng: "Jag går med Jesus nu."
Rens och jag gifte oss och gick 6 månaders lärjungaträningsskola.
Och jag gick en kurs i småföretagsamhet -
för att lära mig hur man tjänar pengar på ett lagligt sätt.
Nu samarbetar vi för att förhindra att barn hamnar i gäng.
Vi vill också nå ut till gängmedlemmar. Jag känner till gänglivet -
och är inte rädd för gangstrar som vanliga kyrkomedlemmar är.
Även gängmedlemmarna är trasiga människor som Gud älskar djupt.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7