KIRIKU AEG
Olen Kaisa Kortelainen, tudeng Tamperest, 20-aastane.
Praegu olen Venemaal, Omskis, Lääne-Siberis.
Olen siin Ryttylä kooli rahvusvahelise haru kaudu.
Sügisel alustasin õpinguid Tamperes. Akadeemilisele
puhkusele jäädes mõtlesin, mida sellel ajal teha.
Palvetasin, et Jumal juhiks just õigesse kohta.
Tahtsin minna rahvusvahelisse harusse just selleks, et
tutuvda misjonitööga. Selle kaudu on võimalik tutvuda
misjonäride argipäevaga ja ka ise kuulutustööd teha.
Kolmel päeval nädalas hoian lapsi, kahel päeval õpin keelt.
Kord nädalas on noorteõhtu ja noorte draamarühm.
Kahe nädala pärast on noortelaager. Pärast seda
läheme draamarühmaga Minusinskisse.
Kaisa ja Jukka, miks tahtsite minna misjonikursusele?
Misjonitöö on olnud meile alati tähtis olnud.
Armastus misjonitöö vastu on kasvanud.
Nüüd, kus koolid on läbi, oli esimest korda üldse
võimalik misjonikursusele pürgida.
Detsembris oli konkurss, saatsime oma paberid.
Tahame kuulutada sõnumit Jeesusest, meie Lunastajast.
See on ka meile endile kõige tähtsam.
Me usume Jeesusesse, meie patud on andestatud.
Pääseme kord taevasse. Tahame olla Jumala käsutuses.
Oleme palju palvetanud, et Jumal saaks meid kasutada.
Ja võiksime teenida jumalariigi töös.
Tähtsaim on siiski Jeesuselt saadud misjonikäsk.
See, et meiegi saaksime Temast rääkida.
Praktiline töö sõltub sellest, kas sõnumit kuulutatakse
moslemitele, ateistidele või milline on misjonipõld.
Rääkige täpsemalt mineku protsessist.
Juba misjonikursusele pääsemine oli pikk protsess.
Kõigepealt küsisime e-kirjas, milline on sisseastumine.
Siis olime eelvestlusel ja täitsime hunniku pabereid.
Siis oli kahepäevane valiku tegemise nädalavahetus.
Selle põhjal otsutati meie vastuvõtt.
Nüüd on ees misjonikursus, mis algab ilmselt jaanuaris 2013.
Sellele eelneb arvatavasti piiblikursus Ryttyläs.
Piiblikursus kestab pool aastat, misjonikurus sama palju.
Misjonikursuse ajal otsime tugikogudusi ja läkitajaid,
kes meie tööd toetaksid.
Kursuse ajal selgub ka, kuhu meid läkitatakse,
kui Jumal lubab.
Misjonikursus on väga mitmekülgne:
piiblitundmisest kultuuride kohtumise ja keele õppimiseni,
multikultuurses meeskonnas töötamise õpetamine.
Pakume mitmekülgset ettevalmistust selleks,
millega misjonärid silmitsi seisavad.
Misjonikursusele võetakse erinevaid inimesi.
Praegu on meil IT-spetsialiste, koguduse töötegijaid.
Sageli on õpetajaid ja meditsiinitöötajaid.
Misjonitöös vajatakse mitmesuguseid inimesi.
Kuna Soome Rahvamisjon töötab mitmel pool,
vajatakse ka erinevaid spetsialiste.
Kihlusime suvel 2007, abiellusime juunis 2008.
Meil on nüüd kaks last, Leevi saab suvel 2-aastaseks.
Helmi on 2-kuune. Olen erialalt meditsiiniõde.
Jukka on insener, ta lõpetab nüüd kevadel.
Teil on kaks väikest last.
Kuidas te julgete nendega misjonitööle minna?
Oleme mõelnud, mida tähendab laste jaoks
minna Soomest kaugele. Me pole siiski kogenud, et
misjonipõllul olemisest oleks lapsele kahju.
Soomeski on lapse kasvamine väljakutse.
Eriti vaimulikku elu silmas pidades.
Selles mõttes võib misjonitööl kergemgi olla kui Soomes.
Me pole osanud midagi karta, meie elu on Jumala käes.
Kõik, mis juhtub, seda Jumal teab ja näeb.
Kuidas saite misjonipisiku?
Olen pärit usklikust perest ja meil räägiti misjonitööst palju.
Tundsin misjonitöö vastu huvi juba väikese lapsena.
Oma kutse misjonitööle on vähehaaval kasvanud.
Noorena tundsin, et võiksin täiskasvanuna misjonitööle minna.
Olen käinud misjonireisidel rahvusvahelise haru kaudu.
Selle kaudu on kutse ainult tugevnenud.
Minu kutse ei olnud väikesest peale nii selge,
pigem pärast leeri.
Kui oma usk on kasvanud, on kirgastunud kiriku ülesanne.
Seeläbi ka misjonitöö tähtsus.
Oleme draamarühmaga teel Minusinskisse ja Krasnojarskisse.
Osaleme jumalateenistustel, käime lastekodudes.
Esitame draamasid, mida kevade jooksul harjutasime.
Kaisa, olid rahvusvahelise haru kaudu Siberis.
Kas sa oleksid valmis tagasi Siberisse minema?
Oleksin küll, kui seal leiduks meile sobiv koht ja töö.
Rahvusvaheline haru on noorele hea võimalus,
et mõelda oma kohale misjonitöös.
Saab tutuvuda misjonäride argipäevaga, mida nad teevad.
Saab ka ise töös osaleda. Olin kõigepealt 2 kuud Ryttyläs.
Õppisin Piiblit, erinevaid kultuure, evangeliseerimist.
Seejärel olin 3 kuud Omskis, Lääne-Siberis.
Hoidsin seal misjonäride lapsi misjonäride keeltekooli ajal.
Osalesin ka koguduse noortetöös.
See oli mulle tähtis aeg, kutse misjonitööle tugevnes.
Pärast seda mõtlesin endiselt, et võiksin misjonitööle minna.
Aga Jukka, oleksid sa valmis Siberisse minema?
Võiksin küll Siberisse minna. Otsustavaks on tegelikult
ainult see, kus meile sobivat tööd on.
Oluline pole, kus seda tööd tehakse, vaid see,
kus on vajadus kõige suurem. Kus Jumal meid kasutada saab.
Meile on pakutud mitmeid teisi kohti. Midagi kindlat veel pole.
Näis, kust lõpuks end leiame.
On räägitud Aafrikast ja Kesk-Aasiast.
Eks paistab, kuhu tee viib. Kas Siberisse?
Paar aastat tagasi olin Ryttyläs HOPE-kursusel.
Ja siis suveaktsioonil Itaalias. Hakkasin mõtlema, kus võiks
olla minu koht misjonitööl. Kas mineja või läkitaja?
Siin olles ootan selgust, mis on minu ülesanne.
Tule sinagi rahvusvahelisse harusse!
Jeesus on mulle tähtsaim. Alus kõigile oma tegemistele
on see, mille Jumal on andnud. Olla lunastatud Jeesuse läbi.
Kõik, mida siin teeme, tähendab elamist Jumala auks.
Inimeste ja Jumalaga kohtumine sõltub sellest, mida Jeesus
on minu eest teinud. Kogu meie elu on Jumala kingitus.
Püüame elada oma ligimestega nii, nagu Jeesus tahab.
Nagu on Jumala tahe.
Mulle on usuasjad olnud tuttavad lapsepõlvest peale.
Puudub eriline kogemus usule- tulekust, olen kasvanud sellesse.
Teismelisena sai usk isiklikumaks.
Mõtlesin, mida tähendavad usk ja Jeesus.
Jeesus on minu Päästja, pattude andestaja.
Ta on minu elus tähtsaim. Temale toetub kõik muu.
See on tugev ja kindel alus, kui on elu antud Jeesusele.
Tõlge: Liliann Keskinen