KIRIKU AEG - Siberis -
Milline kogudus Krasnojarskis koos käib?
Paljudel on soome juured, aga mitte kõigil.
On lapsi, vanu, keskealisi. Ootame, et tuleks noori.
Millised väljakutsed on kogudusel täna?
Mitu aastat oli olukord selline, et siin ainult käidi teenimas.
Ei olnud regulaarseid teenistusi.
Pool aastat on need nüüd olnud.
See on hea alus töö kasvamiseks.
Peaksime arendama nädala kava.
Kaasama eri vanuserühmi.
Et käidaks kirikus igal pühapäeval, mitte ainult vahetevahel.
Meilgi on see truu tuumik.
Ka see küsimus, et me pole mingi soome kogukond või kogudus.
Me oleme luterlik kogudus, peakeeleks on vene keel.
Vähe on soome keele oskajaid.
Kirik on avatud kõigile, eri rahvustele ja keeltele.
See on meile väljakutse.
Õnneks on ka inimesi, kel pole ainult ingeri või soome juuri,
vaid kellel puuduvad vaimulikud juured.
Jumal on nad siia juhtinud.
Väljakutseid on erinevaid. Üks probleem on ma ruumid.
Praegu koguneme raamatukogus. Tahaksime oma ruume.
Unistame oma väikesest kirikust.
Palume Jumala juhatust selles.
Siin on kunagi olnud kirik.
Kesklinnas oli varem luteri kirik.
Kahjuks see hävitati.
Mis pani teid Siberisse kolima?
Õppisin 2009. aastal Ryttyläs misjonikursusel.
Venemaa misjonäride kokkusaamisel olid ka Anu ja Juha Saari.
Juha esimesi küsimusi oli,
et mis oleks kui me Siberisse läheksime.
Pidasin seda naljaks ja muudkui lubasin.
Siis hakkasin sellest oma mehega rääkima.
Olin siis Venemaal komandeeringus.
Sain koju tulles teate, et meid tahetakse Siberisse saata.
Naiselt oli juba küsitud ja ta oli nõus.
Lubasin mõelda.
2009.a. kevadel käisin esimest korda Kransojarskis.
Tundus, et võime siia tulla küll.
Mis on misjonitöös kõige raskem?
Vahel see, et lähedased on nii kaugel.
Olen tundnud üksindust. Kuigi ma ju pole üksi.
Raskeim on teada, millal mida peaks tegema.
See on minu kõige sagedasem küsimus.
Mis on misjonitöö juures kõige parem?
Lühidalt öeldes see, et töö ei ole meie vastutada.
Meie ei vastuta tulemuste eest.
Me töötame, andes oma panuse.
Ühed tulevad usule, teised mitte.
See ei sõltu meist.
Meilt ei nõuta superpingutusi.
Täidame misjonikäsku. Ristime ja õpetame.
Tulemus on Issanda käes.
Rohkem ei saagi me teha.
Eelisõigus on töötada välismaal, kuigi misjoneeritakse ka kodus.
Töö kodumaal on mulle raskem kui võõras kultuuris olemine.
Siberisse ei olda valmis minema.
Meie minekut on imestatud.
Kuidas läksite väikeste lastega?
Oleme tänulikud selle koha eest.
Massiliselt siia ei tulda.
Meie koht on siin.
Sügisest alates on koguduses teenistuse ajal pühapäevakool.
See on minu vastutada.
Pidasin kord Narvas kaks tundi.
Aga muidu pole ma varem tunde pidanud.
Koorem on päris suur. Kuigi see ka pakub palju.
Vajadusel olen ka organist.
On igasuguseid unistusi, aga nendeks pole praegu jõudu.
Püüan olla abikaasale toeks.
Vastutan teenistuse eest. Teist vaimulikku meil pole.
Õpetaja elab 400 km kaugusel. Ta on siin harva.
Teenistused ja jutlused võtavad aega, teenime vene keeles.
Kodukülastused on ka minu vastutada, tegelikult kogu töö.
Tore oleks, kui oleks peale meie pere teisigi töötegijaid.
Kui saaksime noortejuhi, aktiveeriks see noori.
Unistame sellest.
Enim saan jõudu sellest, et koos Piiblit loeme ja palvetame.
Ka armulaud on tähtis.
Kristus ise tuleb meie juurde.
Saame osa tema ihust ja verest ja seeläbi usule kinnistust.
Seda ei asenda miski.
See on tükike taevast maa peal.
On hea, et on regulaarsed teenistused, on armulaud.
Püüame iga päev koos Piiblit lugeda ja palvetada.
Teeme seda muidugi ka eraldi.
Vaimulik teeb seda ju niikuinii.
Ning vastavalt võimetele seda teistelegi selgitab ja õpetab.
Isegi meie Helmi ütleb õhtuti, et loeme nüüd neid tekste.
Helmi on selle tähtsust mõistnud.
Kuulab lugemist koos Susannaga.
See on tore.
Nagu seegi, et laps tunneb huvi, annab jõudu.
Misjoniülesanne kehtib ka perekonna sees.
Ka lapsed annavad jõudu. Nemadki on misjonärid.
Kolmeaastasel on ükskõik, kus taevast laulda.
Helmi ütles hiljuti, et meil on leiba, sest usume Jumalasse.
Aga neil pole leiba, kes Jumalasse ei usu.
Selles on sügav tõde.
Uskudes on meil eluleib. Jeesus on eluleib.
Kes ei usu, on selle leivata.
Me sööme seda leiba Sõna ja sakramentide kaudu.
Selles on Helmil õigus.
Täiskasvanud on eri meelt, et ega see nii pole.
Ometi on Helmi sõnades sügav tõde.
Tõlge: Liliann Keskinen