Vivaste pere ja kodutu rebane
Tere.
Siin on selline raamat, mis räägib kodutust rebasest.
See on selline punakaspruun rebane, kes on üsna seiklushimuline.
Põnev, mida kõike selle rebasega siis juhtub.
Avame raamatu ja hakkame lugema.
Kevade viimane päev oli tuuline ja järvel sõitis väike parveke.
Sellel parvel istus rebane.
Rebane külmetas ja külm tuul puhus kasukast läbi.
Kui kaua see veel kestab.
Rebane mõtles ja siis meenus talle, et lauldes kulub aeg kiiremini.
Ma reinuvader kodutu, kellel kuskil kodu on.
Küll ma sadamasse saan ja koduranna leian taas.
Rebane pidi kõva häälega hüüdma, et hääl läbi lainete ja tuule kuulduks.
Äkki puhus tuul tugevalt ja parv hakkas naksuma.
"Appi, aidake," hüüdis rebane, kuni sulpsatas külma vette.
Rebane hoidis kõigest jõust kasetüve tükist kinni.
Tal õnnestus rebida 2 kasetohu tükki üks parveks ja teine purjeks.
Lained heitsid seda vees edasi.
Rebane sulges silmad - ta ei osanud arvata, mis juhtus.
Rebane tundis, et puu kopsatas millegi kõva vastu.
Rebane avas silmad - kas parv oli kukkunud järve põhja?
Aga koonuga tundis ta tuule ja järve lõhna.
Enne kui rebane arugi sai - kolksatas puu vastu rannakivi.
"Kus ma olen," küsis ta, samas liiva kasukast välja raputades.
Keegi ei vastanud. Rannal ei olnud kedagi.
Kive ja liiva oli nii palju, kui silm ulatus näha.
Rebane hakkas rannaäärt mööda metsatuka poole hiilima.
Metsaääres kasvas sinililli - rebane teadis neid.
Oli nii hea olla jälle kuival maal.
"Hea, et ma ära ei uppunud," rõõmustas ta.
Ehk olen nüüd kodule lähemal.
"Kodu - kus sa oled?" olen eksind rebane.
Järve tagant purjetasin, et ma kodu leiaksin.
Äkki rebane tundis, et ta ei olnudki üksi.
Kuskil lähedal peab keegi olema.
Rebane lasi pilgu üle sinilillede ja puude käia
ning siis märkas hiirt.
Hiir seisis pesa ees ja vaatas vaikselt rebast.
"Sina laulsid," sosistas hiir.
Siin metsas olen kuulnud vaid lindude laulu: "Kes sa oled?"
Olen reinuvader kodutu, kellel kuskil kodu on.
Sinult ma siin küsin nii, kas mu kodu ongi siin.
Hiir jõllitas pikalt rebast ja siis ühmatas.
Meie, hiired, oleme väga väikesed ja ei tea hästi suuri asju,
aga nii palju ma tean, et rebased ei mahu hiirte urgudesse.
Ja see on väga hea.
"Mida head selles siis nii väga on?" küsis rebane.
See on hiirte saladus, mida ei tohi rääkida.
Ei mitte kellelegi, eriti hiireviudele ja rebastele.
Hästi - hästi. Tänan, et mind kuulasid.
Kas siin elab kedagi teist ka peale hiirte?
Hiir mõtles pikalt ja innukalt.
Rebane mõtles juba, et hiir on uinunud.
Küsi öökullilt - ta on tark, vana, lendab kõrgele ja näeb kaugele.
Kust ma öökulli leian, ma ei oska ju lennata.
Ta leidis juba ise su.
Rebane tõstis pilgu ja nägi öökulli, kes istus aial.
Hommikust. Sind ei ole siinmail näinud.
Öökull vaatas uurivalt rebast.
Tulin just, ei ole siin varem käinud.
"Nägin kuidas sa randa sõitsid," kes sa oled?
Olen reinuvader kodutu, kellel kuskil kodu on.
Mina olen öökull, miks sa siia tulid?
Üle vee ma reisisin, et ma kodu leiaksin.
Tahan seda otsida, sestap käin läbi metsade.
Öökull väärikas ja tark, lendate te kõik taeva all.
Ütelge kui leiate hea kodupaiga rebasele.
Sa räägid teisiti, kui siin on kombeks ja oled ka väsinud.
Võib-olla leiad kodu ja võib-olla on see väga lähedal.
Kas tõesti või? Mida te sellega öelda tahate?
Ma räägin ühest perest, nende nimi on Vivanen.
Nende pesa on nii suur, et seal on kindlasti ruumi veel ühele.
"Kas nad on rebased?" küsis rebane ettevaatlikult.
"Ei ole, on see probleemiks või?"
"Ei ole, aga ma lihtsalt küsisin."
"On hea, et rebased ei ela vaid isekeskis."
Kas tohib küsida, kes nad siis on?
"Kui nad ei ole hiired ega öökullid," uudishimutses rebane.
Samuti mitte ka kanad.
"Rebased ja kanad ei sobi kokku," rõhutas öökull.
Kanalas on liiga vali hääl minu kõrvadele aga kes nad siis on?
Küsi lehmalt - ta tunneb neid kõige paremini.
"Lehm näeb neid iga päev," andis öökull nõu.
Nad on omavahel naabrid.
On nad sead? Sigadel on tugev hais. Muidu pole neil viga midagi.
"Tänan teid härra öökull, aitasite mind väga."
"No just nii jah," loodetavasti leiad sa kodu.
Kõigil peab olema kodu. Lehm on sealpool.
Põnev näha, kuidas tal läheb.
Rebane on kohanud juba öökulli ja järgnevalt juhtub talle midagi uut.
Vaatame, mis edasi juhtub.
Tõlge: Einike Pähn