Minua ovat aina kiehtoneet tarinat, ja ketäpä meistä eivät olisi.
Tarinat koskettavat aina - ja varsinkin, kun ne ovat todellisia.
Kun tulin uskoon, niin huomasin, -
että Vanhan testamentin monet kertomukset veivät minut mukanaan.
Enhän ymmärtänyt silloin, että niissä on syvä hengellinen totuus.
Enemmänkin niiden tarinoiden juonet ja henkilökuvat -
innostivat minua. Myöhemmin olen käsittänyt sen, -
että niissä on olemassa myös eri tasoja.
Raamatussa on ensinnäkin historiallinen taso.
Sieltä lukemamme kertomukset ovat totta.
Sitten on myös se, että niissä on hengellistä syvyyttä, -
ajatonta hengellistä viisautta.
Kolmanneksi niistä löytyy viisautta myös ajalliseen elämään -
ihmissuhteissa ja erilaisissa tilanteissa, -
siis todellista viisautta.
Näiden kertomusten luonne on myös sellainen, -
että Pyhä Henki on tarkkaan valinnut Raamatusta nämä eri tarinat.
Niissä ei ole tyhjiä sanoja.
Kirjallisuudesta voi löytyä kaikenlaista moninaista selitystä, -
mutta raamatunteksteissä jokainen heprean, kreikan, aramean sana -
on tarkkaan punnittu. Suoma- lainenkin käännös on aika hyvä -
löytämään ne oikeat merkitykset.
Sen takia tällaiset otokset Raamatusta, kertomukset, tarinat -
näyttävät joskus ensin hyvinkin yksinkertaisilta.
Kun sitten rukoillen ja ajatuksin syventyy niihin, -
niin yhtäkkiä huomaa, että se Sana alkaa puhua itselle.
Näin on käynyt minulle. Tähän sarjaan olen valinnut -
kolme tarinaa Raamatusta.
Olen ollut kohta lähes 50 vuotta uskossa, -
ja nämä kolme tarinaa ovat näiden vuosikymmenien aikana -
olleet elämässäni usein läsnä syystä tai toisesta.
Sinulla on ehkä jotkut toiset tarinat, mutta minulla on nämä.
Ensimmäinen tarina löytyy 2. Kuningasten kirjasta -
luvuista 6-7.
Sen otsakkeeksi olen laittanut Samarian nälänhätä.
Sen voisi sanoa näinkin toisella otsakkeella: -
Miksi panisin enää mitään toivoani Jumalaan?
Mehän elämme maailmassa, jossa ehkä meillä on paljon ihmissuhteita.
Me näemme televisiosta ja netistä, -
että ihmisillä on paljon toivottomuutta, ahdistusta.
Joskus joudumme yllättymään jopa siitä, -
että monilta kristityiltäkin näyttää joskus loppuvan toivo.
Mihin pistän luottamukseni? Missä on Jumala?
Sitä varmasti kysyy moni ihminen.
Tämä Samarian tarina, Samarian nälänhätä, -
on yksi niistä kertomuksista, jossa Jumalan väliintulo on voimakas, -
niin ihmeellinen, käsittämätön ja luo sellaista toivoa -
(on minulle luonut vuosikymmeniä), -
että haluan jakaa sen sinun kanssasi.
Ihan lyhyesti otan tästä pienen historian palasen.
Tarinahan on sijoitettu aikaan noin 800 eKr.
Samarian kaupunki, silloinen Israelin pääkaupunki, -
oli aramilaisten piirittämä.
Tuossa piirityksessä aramilaiset halusivat näännyttää -
Samarian asukkaat nälkään.
Täältä Raamatusta luettaessa tulee esille se, -
että siellä oli myös ihmissyöntiä.
Jopa äidit saattoivat syödä pieniä lapsiaan.
Käsitämme sen, -
että tilanne oli niin hälyttävä, -
että saastaisen eläimen, aasin, pää saattoi maksaa hirvittävän summan.
Tällaisessa tilanteessa samarialaiset joutuivat elämään.
No, halusin ottaa myös toisenlaisen kuvan -
lähemmästä aikajaksosta historiaamme, ihan tuosta naapurista.
Nimittäin olet ehkä kuullut Leningradin piirityksestä, -
joka oli vuosina 1941-1944.
Se kesti 900 päivää saksalaisten motittamana.
Sinä aikana kuoli laskelmien mukaan noin 700 000 ihmistä.
Kirjailija Paavo Rintala on kirjoittanut kirjan -
Leningradin kohtalosinfonia, joka on mielenkiintoinen kirja.
Siellä on yksi ote, kun hän kertoo siitä, -
että ilmoitustauluilla oli lappuja, -
joissa saattoi lukea mm. tällaista: -
"Konserttiflyygeli Schroeder, loistokunnossa. -
Vaihdan leipään ja sokeroituun milkkiin."
Näemme, että ihmisen pahuus ja sodat -
eivät ole muuttuneet miksikään.
Ihmisen julmuus on edelleen sama.
Näin myös Samarian kohdalla.
Kaiken keskellä siellä oli profeetta Elisa, -
jota syytettiin tapahtumista. Hän oli syytön niihin.
Usein voidaan sanoa, että niin kristittyjä kuin juutalaisia -
maailmanhistoriassa on syytetty tapahtumista, -
joihin he ovat olleet täysin syyttömiä.
Elisa sitten kaiken keskellä julistaa: "Kuulkaa Herran sana. -
Näin sanoo Herra: Huomenna tähän aikaan maksaa Samarian portilla -
sea-mitta hienoja vehnäjauhoja sekelin -
ja kaksi sea-mittaa ohria sekelin".
No, termit ovat vähän outoja meille, mutta voi sanoa näin, -
että yksi sea-mitta on 12 litraa.
Siis 24 tunnin aikana tapahtui käsittämätön muutos.
Yhtäkkiä hieno vehnäjauho ei oikeastaan maksanut mitään.
Niin kuin aina, Jumalan Sanan julistus synnyttää myös -
toisissa ihmisissä epäuskoa: "Ei tuo voi pitää paikkansa."
Näin kävi lähellä olevalle kuninkaan upseerille. Hän sanoi näin: -
"Vaikka Herra tekisi luukut taivaaseen, -
voisiko sellaista tapahtua?"
Elisa vastasi siihen arvoituksellisesti: -
"Sinä saat nähdä sen omin silmin, mutta syödä sinä et saa."
Usein Raamatun kertomuksissa, joissa on yliluonnollisia elementtejä -
Jumalan ihmeitä, ne aina nivoutuvat ihmisten arkeen.
Ne eivät ole erillään tästä ihmisten todellisesta elämästä.
Raamattu on yliluonnollinen, mutta se on myös luonnollinen.
Näimme tästä, millainen tilanne kaupungissa oli.
Todellinen katastrofi, vihollisen piiritys.
Ja aivan kuin elokuvissa, voi tapahtua niin, -
että yhtäkkiä otetaankin otos johonkin toiseen kohtaan.
Niin tässäkin kertomuksessa äkkiä mennään kaupungin ulkopuolelle, -
jossa majailee neljä spitaalista miestä.
Nämä spitaaliset miehet siinä piirissä keskustelevat keskenään.
He eivät ole kuulleet Elisan profetiasta, vaan he keskustelevat: -
"Jos jäämme tähän, kuolemme. Jos menemme kaupunkiin, kuolemme.
Mutta jos menemme vihollisen leiriin, niin on kaksi mahdollisuutta: -
joko me selviämme hengissä tai he tappavat meidät."
Tämä oli heidän päätelmänsä, ja niin he tekivät.
Illan tultua he lähtivät kohti vihollisen leiriä.
Tämä on sen takia mielenkiintoista, että Jumala ei katso ihmisiin.
Usein Hän käyttää sellaisia, jotka ovat muiden silmissä mitättömiä, -
täysiä nollia - niin kuin tässäkin tapauksessa näitä spitaalisia.
Tämä spitaalisten keskustelu johti koko kaupungin pelastukseen.
1. Korinttolaiskirjeessä luvussa 1 -
jakeissa 27-29 sanotaan näin: -
"Mikä maailman mielestä on hullutusta, -
sen Jumala valitsi saattaakseen viisaat häpeään.
Mikä maailman mielestä on heikkoa, sen Jumala valitsi -
saattaakseen voimakkaat häpeään. Mikä maailmassa on syntyperältään -
alhaista ja halveksittua, mikä ei ole mitään, -
sen Jumala valitsi tehdäkseen mitättömäksi sen, mikä on jotakin, -
ettei mikään liha [mikään ihminen] voisi kerskailla Jumalan edessä."
Tämä tulee jatkuvasti esille Raamatun eri kertomuksissa.
Jumala valitsee ihmisiä -
pelastuksen, yliluonnollisen tapahtuman välikappaleiksi.
Niin oli tässäkin tapauksessa.
Kun he iltahämärissä lähestyvät leiriä, niin he huomaavat, -
että siellä ei olekaan ketään. Näyttää siltä, -
että aramilaisten sotajoukko on joutunut pakokauhun valtaan.
Hevoset ja aasit ovat paikallaan. Teltat ovat pystyssä.
Aivan kuin olisi lähdetty ruokailusta pöytien notkuessa herkkuja.
On kulta-aarteita ja kaikenlaista näkyvissä.
Miehet oli vallannut pakokauhu.
Näin Jumala tekee yliluonnollisia asioita.
Aramilaiset luulivat israelilaisten palkanneen -
jonkin toisen maan armeijan hyökkäämään -
ja antaneen kuulua kavioiden kopsetta ja ryskettä, -
niin että miehet olivat livistäneet pakoon.
Nyt yhtäkkiä nämä neljä spitaalista miestä...
Voimme vain kuvitella, minkä näyn edessä he ovat -
nälkäisinä, kurjina, repaleisina.
Yhtäkkiä heidän edessään notkuu... En tiedä, -
oliko siellä kanankoipia, kalkkunoita, lammasta vai mitä, -
mutta joka tapauksessa herkkuja, hienoja vaatteita, kultaesineitä.
No, miehet menivät syömään ja juomaan.
Sitten he ottivat löytämiään aarteita, kätkivät niitä maahan jne.
Sitten yhtäkkiä -
nämä miehet keskenään sanoivat näin. Lainaan Raamattua: -
"Emme tee oikein. Tämä päivä on hyvän sanoman päivä.
Jos olemme vaiti ja odotamme aamun valkenemiseen asti, -
niin syyllistymme rikokseen."
On hienoa nähdä, että nämä spitaaliset yhtäkkiä käsittivät, -
että heidän käsissään, heidän menettelynsä kautta, -
voi koko kaupunki pelastua.
Niin he sitten menivät ilmoittamaan tästä kuninkaalle -
tai itse asiassa jollekin kuninkaan lähettiläälle, -
mutta kuningas ei uskonut heitä.
Niin käy myös monille meille kristityille, -
että tultuamme uskoon olemme täynnä iloa ja intoa.
Olemme löytäneet pelastuksen, saaneet syntimme anteeksi, -
jotain, jota emme ole ikinä kuvitelleet elämässämme.
Luulemme, että kaikki uskovat meitä. Niin minäkin luulin.
Olen kuitenkin nähnyt näiden vuosien aikana, -
että harva minunkaan läheisistäni on itse asiassa tullut uskoon.
Näin kävi näille spitaalisillekin. Heidän hyvää sanomaansa ei uskottu.
No, kuitenkin kertomus eteni siihen, että kuningas tuli järkiinsä -
ja lähetti lähettiläänsä tarkistamaan tilannetta.
Kun asia siitä sitten eteni, -
niin portit avattiin, ja ihmiset juoksivat.
Tuli valtava tungos, kun nälkäiset lähtivät aramilaisten leiriin.
Tapahtui aivan niin kuin Elisa oli sanonut, -
että siellä jo myytiin vehnäjauhoja hyvin halvalla hinnalla -
ja päästiin eteenpäin. Mutta eräs upseeri -
oli aiemmin sanonut ne epäuskoiset sanat: -
"Vaikka taivaasta avautuisi ikkuna, niin voisiko tällaista tapahtua?"
Elisa sanoi, että hän saa sen nähdä, mutta syödä hän ei saa.
Tämä upseeri oli siinä portilla -
avaamassa portteja ja katsomassa järjestystä, -
mutta hän tallaantui kuoliaaksi. Näemme tässä, -
että hän todellakin näki sen, mutta ei päässyt itse koskaan syömään.
Tämä puhuu meille hyvin voimak- kaasti hengellisestä sanomasta.
Se puhuu nimenomaan siitä, että Adamista ja Eevasta lähtien -
aivan viimeiseen ihmiseen asti jokainen ihminen saa kerran nähdä -
Jumalan valtakunnan loistossaan, ihan jokainen ihminen.
Raamattu sanoo: "Sen tähden Jumala onkin korottanut hänet [Jeesuksen]
korkealle ja antanut hänelle nimen, kaikkia muita nimiä korkeamman, -
niin että jokaisen polven on notkistuttava Jeesuksen nimeen, -
niin taivaassa kuin maan päällä ja alla, -
ja jokaisen kielen on tunnustettava Isän Jumalan kunniaksi, -
että Jeesus Kristus on Herra." Mitä haluan tällä sanoa?
Sen, että on olemassa taivas.
On olemassa iankaikkisuus. On olemassa kolmiyhteinen Jumala.
On olemassa Jeesus Kristus, Jumalan Poika.
On Pyhä Henki ja on taivaan Isä.
Jokainen ihminen joutuu notkistumaan Hänen eteensä.
Jokainen diktaattori, pahinkin ihminen, jumalankieltäjä -
ja tavallinen ihminen, tavallinen pulliainen, -
oli sitten uskonut maan päällä mihin tahansa, -
Buddhaan, Muhammediin tms., hän joutuu kumartumaan -
Jeesuksen eteen ja sanomaan: "Sinä olet Herra."
Niin kuin tämä vaunusoturi, upseeri, joka näki, -
mutta ei saanut maistaa. Niin käy niille ihmisille, -
jotka eivät tämän elämän aikana -
ole antaneet elämäänsä Jeesukselle.
He eivät pääse maistamaan sitä Jumalan kirkkautta ja hyvyyttä, -
mikä on ikuisuudessa tai tälläkin hetkellä läsnä.
Kuitenkin me, sinä ja minä, jotka uskomme Jeesukseen, -
niin me näemme näistä spitaalisista miehistä sen, -
että he eivät jättäneet hyvää sanomaa kertomatta.
Me olemme saaneet hyvän sanoman, olemme sen sisäistäneet ja uskoneet
Meidän tehtävämme on kertoa siitä.
Siksi tämä sanoma on hänelle, joka ei usko vielä Jeesukseen -
ja hänelle, joka uskoo Jeesukseen.
Tämä on vakava sanoma ja toisaalta hyvä sanoma.
Hyvä sanoma on julistettava kaikille.
Jumala haluaa kaikkien pelastuvan.
Silti kaikki eivät koskaan anna elämäänsä Jeesukselle.
Tämä on kuitenkin se Raamatun perussanoma.
Monet ihmiset elävät Samarian tavoin -
aineellisessa tai ruoan puutteessa, köyhyydessä.
Monet Suomessakin elävät henkisesti tyhjyydessä, nälänhädässä.
On itsetuhoisia ajatuksia, tuskaa, ahdistusta, levottomuutta.
On epätietoisuutta elämän tarkoituksesta.
Siksi tämä sanoma on aiheellinen myös sinulle.
On olemassa todellinen Jumala, joka välittää ja rakastaa.
Siksi haluan sinulle tälläkin hetkellä tuoda -
vanhan raamatuntekstin, joka elää tällä hetkellä.
Se kertoo hyvästä sanomasta.
Jumala voi käyttää ketä tahansa, milloin tahansa, missä tahansa -
viedäkseen hyvän sanoman eteenpäin.
Rukoillaan tässä vielä yhdessä.
Haluan siunata sinua ja elämääsi, katsoja ja kuuntelija.
Toivon, että tämä Sana saa sinut ajattelemaan -
ihmisen elämän lyhyyttä ja ainutkertaisuutta.
Se on meille annettu lahjana, että voisit tälläkin hetkellä -
antautua Hänen käsiinsä. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Hyvä katsoja, nyt voit lahjoittaa -
soittamalla numeroon 0600-10177.
Puhelun hinta on 12 euroa.
Näet ruudussa myös tilinumeron.
Lahjoittamalla sinne viitenumeron kera -
tukesi kohdistuu juuri tähän ohjelmaan.
Haluan kiittää sinua siitä, että tuet TV7:n ohjelmaa.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare