Hyvät kuulijat! Tervetuloa yhteis- laulutilaisuuteen laulamaan -
ja pelkästään kuulemaankin tänne Laikunlavalle.
Laulattajana toimivat Viestiveljet musiikin kera.
Kiitos myös heille, että ovat tulleet palvelemaan.
Suurimmat kiitokset ansaitsee taivaallinen Isämme, -
joka antoi meille suotuisan sään tänään.
Hänhän säät ja ilmat säätää, kuten virressä lauletaan.
Kyllä Hänellekin voi antaa aplodit.
Emme myöskään unohda Tampereen kaupunkia -
ja sen kulttuuritoimipalveluja, joka antoi Laikunlavan käyttöömme.
Tämä on hieno paikka Tampereella! Eikö olekin?
Kiitos Tampereen kaupungin puolesta!
Olemme iloisia myös siitä, että TV7 taltioi tämän tilaisuuden.
Voimme myöhemmin TV:n/netin kautta katsoa uudelleen -
tätä yhdessäoloa laulujen parissa.
Annetaan myös heille aplodit.
Minun nimeni on Jarmo Ojanperä ja juonnan laulujen myötä tilaisuuden.
Siis vielä kerran, tervetuloa!
Ensimmäinen laulu on nro 142.
Aloitamme iloisella laululla. Me toivotamme rauhaa toisillemme.
"Hevenu shalom alechem"
Hevenu shalom alechem -
Hevenu shalom shalom shalom alechem.
Me teille rauhaa toivomme -
Me teille rauhaa rauhaa rauhaa toivomme.
Hevenu shalom alechem -
Hevenu shalom shalom shalom alechem.
Shalom!
Näin komealla laululla aloitimme tämän tilaisuuden.
Seuraava laulu on nro 141 "Heikot on siipeni, Herra".
Tämä laulu puhuttelee erittäin kovasti, -
koska ei kukaan niin vahva ole, ettemme tarvitse Herramme apua.
"Heikot on siipeni, Herra", nro 141.
Heikot on siipeni, Herra, -
että jaksoin mä kerran.
Vielä tahtoisin nousta, -
nähdä taivasta Sun.
Jeesus, rukoilen Sulta -
syömmeeni Henkesi tulta.
Johda lähteelle taivaan, -
pyydän lapsena Sun.
Valloita syömmeni, Herra, -
niin kuin teit Sinä kerran.
Tuolla ilolla taivaan -
ootan kastetta Sun.
Jeesus, nosta ja kanna, -
soida lauluni anna.
Jeesus, lohduttajani, -
apu armahdetun.
Kuuntelen säveltä taivaan, -
lohdun tuopi se vaivaan.
Syvä virsi soi hiljaa, -
Herraa lähellä oon.
Jättää tahdon mä kahleet, -
kiitää Henkesi siivin.
Jeesus, lohduttajani, -
toivo pelastetun.
Jeesus, nosta ja kanna, -
soida lauluni anna.
Kiitos, ylistys parhain -
Sulle Vapahtajain.
Hieno laulu. Ei ihan uusimpia, mutta vähemmän laulettuja kuitenkin.
Seuraavan laulun nro on 94.
"Mä ristin luota löysin Vapahtajan" nro 94.
Mä ristin luota löysin Vapahtajan -
Hän johti rauhaan syntiin sortuneen.
Ei synkkyys yön nyt saarra sieluani, -
oon tiellä kotiin taivaaseen.
Hän nosti mun, oi tuomitun.
Siit' soikoon lauluni nyt Herran kiitosta.
On taiston tie, mi kotiin vie, -
mutt' voimaa antaa Golgata.
Suo Jeesus päivin voittovoimaa mulle, -
kun uuvun, niin saan luonaan herätä.
Kun viime taisto taisteltu on täällä, -
on rauhanranta matkan pää.
Hän nosti mun, oi tuomitun.
Siit' soikoon lauluni nyt Herran kiitosta.
On taiston tie, mi kotiin vie, -
mutt' voimaa antaa Golgata.
Oi, Herrani, Sua seurata mä tahdon.
Sua kiittäin taas, kun kanteleeni soi.
Sä saavut pian, oi kirkas Aamutähti.
Pian koittaa päivän uuden koi.
Hän nosti mun, oi tuomitun.
Siit' soikoon lauluni nyt Herran kiitosta.
On taiston tie, mi kotiin vie, -
mutt' voimaa antaa Golgata.
Kuka oli kuullut tämän laulun?
Ei kovin moni, jos katselee tätä joukkoa.
No, tämä seuraava laulu on varmasti kuultu, nro 39.
"Katso, Kristus kadulla kulkee" sopii myös hyvin tähän päivään.
Erittäin kaunis laulu. Nro 39.
Katso, Kristus kadulla kulkee -
ja Hän kurjinta tervehtää.
Hän ohi ei kiirehdikään, -
vaan juttelemaan jää.
Ja katso nyt mitenkä kätensä -
Hän ojentaa arpisen -
ja siihen suo tarttua käden -
heikon, syntisen ihmisen.
Kansan joukko ohi vain kulkee.
Joku taaksensa vilkaisee.
Ja ivaten toiset nauraa -
ja joku aattelee: -
ei ansaitse tuo kurja syntinen -
noin valtavaa rakkautta.
On tuollainen huomaavaisuus -
ihan turhaa tuhlausta.
Vaan he eivät käsitä lainkaan, -
mitä kadulla tapahtuu.
Käsi heikko kun Herran puoleen, -
jo hiljaa ojentuu.
He eivät nyt käsitä syvyyttä, -
ei voimaa sen rakkauden, -
mi koskaan ei saata käydä -
ohi kärsivän syntisen.
Ritva Viljamaan hieno sanoitus tässä laulussa.
Nro 153 on seuraava laulu.
"Sama voima on Herran, sama kuin ennenkin".
On vuosia jo laulettu näitä lauluja eri tavoin, eri sanoin.
Sama voima on kuitenkin säilynyt hengellisissä lauluissa.
Sama voima on Herran, -
sama kuin ennenkin, -
kun Hän vaelsi kerran -
teillä Israelin.
Hänen luoksensa saapui -
joukot tungeksien -
ja he tahtoivat saada -
voiman kosketuksen.
Yksi kosketus vain -
viittaan Vapahtajan -
sairaan terveeksi saa, -
tuskat pois katoaa.
Voima taivaallinen, -
yliluonnollinen, -
sama tänäänkin on, -
aina muuttumaton.
Jeesus heikkoja auttoi, -
armon lahjoitti Hän.
Synnit anteeksi antoi, -
kävi luo kärsivän.
Epätoivoon ja tuskaan -
liennytyksen Hän toi.
Päästi sorretut rauhaan.
Kaiken tehdä Hän voi.
Sana Herralta vain, -
tyyntyy myrskyinen sää.
Aallot ankarat vain -
Jeesus voi hiljentää.
Voima taivaallinen, -
yliluonnollinen, -
sama tänäänkin on, -
aina muuttumaton.
Jeesus kohtasi tiellä -
miehen pitaalisen, -
joka kumartui maahan -
nöyrästi rukoillen.
Herra, jos Sinä tahdot, -
minut voit puhdistaa.
Varjot tieltäni poistaa, -
elämän uudistaa.
Herra taivaan ja maan -
miestä kosketti vaan.
Silloin pitaalinen -
koki terveyden.
Voima taivaallinen, -
yliluonnollinen, -
sama tänäänkin on, -
aina muuttumaton.
Näin hieno laulu kannatti laulaa.
Seuraava laulu on nro 92. Erittäin kaunis laulu.
Vanhojen veljien käsialaa, edesmenneitä:
Vilho Rantanen ja Mika Piiparinen. "Herää jo kantele".
Herää jo kantele.
Soikoon taas lauluni parhain.
Kerran sen kadotin retkillä synnin ja harhain.
Herra mua armahti, -
katkaisi syntien paulan.
Soi sävel kiitoksen, -
Siionin virsiä laulan.
Taakat mun tuntoni -
vei aallot armosi meren.
Syytteistä syntien vapahti vihmonta veren.
Herää jo harppuni.
Käteni ristihin liitän.
Sinua Herrani -
tomuhun vaipuen kiitän.
Soi sävel särkynyt -
laulussa taistojen tiellä.
Kirkkaamman kiitoksen tuon Sulle kotona siellä.
Vielä oon matkalla.
Lyö vihat viiman ja tuulen, -
on meri levoton.
Aaltojen pauhun ma kuulen.
Herää jo kantele -
virtojen kielillä soimaan.
Vie pyhän kiitoksen tie ainut rauhaan ja voimaan.
Armoa ylistän, -
autuutta ristin ja veren, -
kunnes saan liittyä -
kuorohon lasisen meren.
Seuraavaa laulua ei ole vihoissa. Veljetkin saavat hiukan huilata.
Laulan teille yksinlaulun "Olin pisara mi merten syliin".
Erittäin vanha hengellinen laulu, mutta mielestäni erittäin kaunis, -
joka koskettaa henkilökohtaisesti monia, -
kun tämän kuulee tai tätä laulaa.
Olin pisara mi merten syliin, -
synnin lainehille upposin.
Syvemmälle tuskan tummiin kyliin -
kulkea sain kurja kyynelin.
Syvemmälle tuskan tummiin kyliin -
kulkea sain kurja kyynelin.
Mutta sinne syvyyksihin asti -
loisti säde kirkas tuikahtain.
Mua lämmittäen suloisasti -
siunaten mun köyhää sieluain.
Mua lämmittäen suloisasti -
siunaten mun köyhää sieluain.
Rakkaus niin äärettömän suuri -
lämmöllänsä valtas' sydämen.
Rinnassani sortui synnin muuri, -
veri vihmoi sielun saastaisen.
Rinnassani sortui synnin muuri, -
veri vihmoi sielun saastaisen.
Polvistua sain mä ristin juureen, -
uusi aamunkoitto valkeni.
Herätä sain onneen minä suureen, -
joka taivahasta tulvaili.
Sielu herätä sai onneen suureen, -
joka taivahasta tulvaili.
Vapahtaja, yks' on pyyntö mulla, -
yhtä Sulta rukoilen mä vain.
Tuskan kyliin suo mun säteeks' tulla, -
viesti taivaan viedä armahtain.
Tuskan kyliin suo mun säteeks' tulla, -
viesti taivaan viedä armahtain.
Erittäin koskettava laulu, tämä "Olin pisara mi merten syliin".
Nyt laulamme kiitosta Jeesukselle kaikki yhdessä, laulu nro 154: -
"Kiitosta Jeesukselle".
Kiitosta Jeesukselle -
laulamme riemuiten.
Kun meille syntisille, -
Hän hankki autuuden.
Kun kerran taistot päättyy, -
rauha on ainainen.
Kirkkaammin laulut helkkyy -
kiitosta Jeesuksen.
Kuoleman vallan voitti, -
haudasta nousi Hän.
Niin uusi päivä koitti -
armon ja elämän.
Kun kerran taistot päättyy, -
rauha on ainainen.
Kirkkaammin laulut helkkyy -
kiitosta Jeesuksen.
Voitosta voittoon käymme -
johdolla Jeesuksen.
Voimalla Hengen lyömme -
armeijat pimeyden.
Kun kerran taistot päättyy, -
rauha on ainainen.
Kirkkaammin laulut helkkyy -
kiitosta Jeesuksen.
Seuraava laulu on nro 137 "Oi Jerusalem, Pyhä kaupunki".
Oi Jerusalem, Pyhä kaupunki, -
luoksesi kaipaa köyhä sieluni.
Muurisi hohto kaukaa kangastaa, -
ihana heijastus sen uuden maan.
Oi Jerusalem, rauhan kaupunki, -
kuin majakka, niin loistaa valosi.
Merellä elämän kun purjehdin, -
mua ohjaa Herra turvapaikkaani.
Oi Jerusalem, toivon kaupunki, -
lupaus täyttyy siellä ihanin.
Vapahtajamme saapuu päälle maan, -
sieluni riennä vastaanottamaan.
Oi Jerusalem, riemun kaupunki, -
murheeni muuttuu siellä iloksi.
Soi Karitsalle virsi loputon, -
kohta jo Herran päivä läsnä on.
Soi Karitsalle virsi loputon, -
kohta jo Herran päivä läsnä on.
Tämä laulu ei tullut kovin kaukaa: Lempäälästä.
Sirkka Uotin ja Kauko Uotin käsialaa.
Erittäin hieno laulu. Kiitos heille näin kauniista laulusta!
Seuraava laulu on nro 50. "Pakenetko sä Kristusta, ystäväni?"
Sitä voi vaikka itselle joskus heittää tällaisen kysymyksen.
Joskus vähän mennään omillakin poluilla, -
mutta Herra tahtoo olla meidän lähellämme. Nro 50.
Pakenetko sä Kristusta, ystäväni, -
vaikka tiesi vie kadotukseen?
Näin kertoo ja todistaa Raamattuni:
vain yksi on tie taivaaseen.
Älä lähde nyt pois, -
älä lähde nyt pois.
Kutsun kuullessasi avaa sydämesi, -
tule Jeesuksen luo.
Liian halpako vain sulle kutsunsa on?
Voitko lähteä pois hyljäten?
Hän odottaa nyt sillä loppumaton -
ei päivä oo pelastuksen.
Älä lähde nyt pois, -
älä lähde nyt pois.
Kutsun kuullessasi avaa sydämesi, -
tule Jeesuksen luo.
Miksi Kristuksen kieltäisit, ystäväni?
Rauhaton vain on sydämesi.
Niin paljon on antanut elämääni, -
ei myöskään Hän sua pettäisi.
Älä lähde nyt pois, -
älä lähde nyt pois.
Kutsun kuullessasi avaa sydämesi, -
tule Jeesuksen luo.
Hieno kutsulaulu!
Nyt laulamme tutuista tutuimmankin laulun, nro 88.
"On armo suuri ihmeinen"
Tämän tuntevat varmaan lähes kaikki penkillä istujat ja kuulijat.
"On armo suuri ihmeinen". Lauletaan ensimmäinen säkeistö -
kuin ihmetellen Jumalan suurta armoa meitä kohtaan.
Hitaasti, tunteella. Sitten loppua kohden -
iloista armon oloa, mitä saamme omistaa. Eikö niin?
"On armo suuri ihmeinen", nro 88.
On armo suuri ihmeinen.
Se muutti sydämen.
Mä kuuro, sokea -
sain ihmeen kokea.
Nyt kuulla, nähdä voin.
Tää armo poisti tuomion, -
toi rauhan tuntohon.
Sen hetken muista ain', -
kun Herran armon sain.
Nyt siihen luotan vain.
Kun vaarat vaanii tiellä maan, -
saan käydä suojassaan.
Tää armo varjelee -
ja tieni valaisee, -
kun kuljen taivaaseen.
On siellä juhla voittajain -
ja päivä kestää ain'.
Kun vuosituhannen -
soi laulu pyhien, -
se alkusoitto vain.
Kun vuosituhannen -
soi laulu pyhien, -
se alkusoitto vain.
Mitä lie laulamme siellä perillä, kun tämä on alkusoittoa vasta -
ja tuntuu niin hyvältä laulaa tätä uudelleen ja uudelleen.
No, mennään seuraavaan lauluun heti, nro 65.
Otetaan tämmöinen hieno laulu "Valloita Jeesuksein syömmeni mun".
Tuttu melodia tässä laulussa: "Käyn kohti Sinua" -
tai "Sua kohti Herrani", mutta nyt "Valloita Jeesuksein syömmeni mun".
Nro 65.
Valloita Jeesuksein -
syömmeni mun.
Huokailen kyynelin -
puoleesi Sun.
Harras on pyyntöni: -
valloita syömmeni.
Valloita Jeesuksein -
mun syömmeni.
Maailman turhasta -
onnea hain.
Nyt Sua ainoaa -
etsin mä vain.
Nöyrä on pyyntöni: -
valloita syömmeni.
Valloita Jeesuksein -
mun syömmeni.
Silloinpa lauluni -
ilosta soi.
Kaikki mun kaihoni -
Sua unelmoi.
Viimeinen pyyntöni: -
valloita syömmeni.
Valloita Jeesuksein -
mun syömmeni.
Hieno laulu tämäkin on.
Eihän meillä ole kuin hienoja lauluja, mitä tässä yhdessä laulamme.
"Riemuin Jumalalle laula" on seuraava laulu. Nro 150.
Nro 150.
Riemuin Jumalalle laula, -
kiitos soikoon yli maan.
Armostaan, kun saamme olla -
aina Hänen lapsiaan.
Riemuitkaamme, riemuitkaamme!
Loistaa päivän kirkas koi.
Yhä valkenee vain elon tiemme.
Kiitosvirsi riemuin soi.
Herra johtaa kulkuamme, -
suojaa teillä taistojen.
Hän on itse voimanamme -
läpi matkan maallisen.
Riemuitkaamme, riemuitkaamme!
Loistaa päivän kirkas koi.
Yhä valkenee vain elon tiemme.
Kiitosvirsi riemuin soi.
Öinen synkkyys saartaa meitä, -
Herran tiet jos hylkäämme.
Harhaan käymme korven teitä, -
murhe voittaa riemumme.
Riemuitkaamme, riemuitkaamme!
Loistaa päivän kirkas koi.
Yhä valkenee vain elon tiemme.
Kiitosvirsi riemuin soi.
Vanhurskasten polku kerran -
täyteen päivään valkenee.
Käykäämme siis tietä Herran, -
kunnes taivas aukenee.
Riemuitkaamme, riemuitkaamme!
Loistaa päivän kirkas koi.
Yhä valkenee vain elon tiemme.
Kiitosvirsi riemuin soi.
Näin lauloimme riemuisan laulun Jumalalle.
Nyt pyytäisin kuutta veljeä tänne seurakseni.
Olkaa hyvä, veljet! Tulkaa tänne mikrofonien taakse.
Näitä kahta seuraavaa laulua ei löydy siitä teidän vihkosestanne, -
mutta saatte nyt olla ihan kuuntelijan paikalla.
Ensimmäinen yhdessä laulamamme laulu on -
"Ihmeisen viestin pelastuksesta me tuomme synnin orjille".
Ihmeisen viestin pelastuksesta -
me tuomme synnin orjille.
Nyt Jeesus oottaa. Rakkaudessaan -
antaisi rauhan kaikille.
Miks' syömmes' suljet ja ohi kuljet?
Näin hylkäät Herran rakkauden.
Hän armon antaa ja kotiin kantaa.
On veren voima ihmeinen.
Nyt juuri kutsuu - Hän synnin sairaat -
luoksensa saamaan autuuden.
Verensä riittää, se poistaa taakat -
kun tulet luokse Jeesuksen.
Miks' syömmes' suljet ja ohi kuljet?
Näin hylkäät Herran rakkauden.
Hän armon antaa ja kotiin kantaa.
On veren voima ihmeinen.
Hän auttaa lastaan maailmaa vastaan -
taivahan kotiin kuljettain.
Loppuvat vaivat, kuoleman vallat -
Jeesuksen luona, kun oot ain'.
Miks' syömmes' suljet ja ohi kuljet?
Näin hylkäät Herran rakkauden.
Hän armon antaa ja kotiin kantaa.
On veren voima ihmeinen.
Kiitoksia! Ette pääse ihan näin vähällä.
Laulamme toisen laulun vielä "Kun Jeesus sua kutsuu".
Kun Jeesus sua kutsuu -
ja seurata pyytää, -
voi, ethän sä hylkää nyt armoaan?
Hän voi sinut jättää -
ja käy toisen luokse.
Näin etsikkopäivät jo iltaan saa.
Hän voi sinut jättää -
ja käy toisen luokse.
Näin etsikkopäivät jo iltaan saa.
Nyt jälleen sä kuulet -
taas sanoman taivaan, -
mi sielusi tuskaan vain lohdun toi.
Oi, miksi sä viivyt, -
kun Hän sua oottaa?
Tää viimeinen kutsu jo olla voi.
Oi, miksi sä viivyt, -
kun Hän sua oottaa?
Tää viimeinen kutsu jo olla voi.
Nyt Jeesus sua kutsuu.
Hän tahtoisi antaa -
sun sieluusi rauhan mi kestää ain'.
Hän syntisi poistaa -
ja anteeksi antaa -
ja uudeksi kaiken Hän muuttaa voi.
Hän syntisi poistaa -
ja anteeksi antaa -
ja uudeksi kaiken Hän muuttaa voi.
Hän syntisi poistaa -
ja anteeksi antaa.
Ja uudeksi kaiken Hän muuttaa voi.
Nyt seuraavaksi me laulamme tosi riemullisen laulun.
Kun aikanaan olin lasten- ja nuorten kesäleireillä, -
niin siellä lauloimme hyvin paljon, ja yksi laulu oli -
"Olen kuullut Mooseksesta kaislikossa". Nro 152.
Ihan siellä perällä ne laulut, niin lauletaan tällainen laulu tähän.
Olen kuullut Mooseksesta kaislikossa -
sekä sankaruudest' nuoren Daavidin.
Miten Joosef vangittihin Egyptissä, -
kuinka Joona yli laidan heitettiin.
Siell' on monta, monta muuta Raamatussa, -
jotka mielelläni nähdä tahtoisin.
Pian on päivä, jolloin näämme heidät kaikki.
Siellä yllä pilvien.
Silloin alkaapi riemujuhla ihmeellinen, -
kun me kohtaamme pilvissä.
Kun me näämme helmiporteilla -
kotonamme taivaassa.
Siellä laulu kaikuu lailla suuren kosken pauhinan, -
laulu niin ihmeinen ja uus'.
Ja Jeesus itse johtaa meitä siell',
kun me näämme ylhäällä.
Paljon asioita ompi poies jäänyt.
Surun häivettä ei enää missään näy.
Eikä syntisille kukaan enää saarnaa, -
jos ne kutsun täältä hyljänneet näin käy.
Ei siell' kukaan enää sure rakkaintansa, -
öiset rukoukset iäks' loppuneet.
Kaikki painomme ja tuskamme on poissa.
Siellä yllä pilvien.
Silloin alkaapi riemujuhla ihmeellinen, -
kun me kohtaamme pilvissä.
Kun me näämme helmiporteilla -
kotonamme taivaassa.
Siellä laulu kaikuu lailla suuren kosken pauhinan, -
laulu niin ihmeinen ja uus'.
Ja Jeesus itse johtaa meitä siell',
kun me näämme ylhäällä.
Ei siell' epäilijää enää löydy mistään -
eikä vikoilija mukaan pääsekään.
Häiritä ei syyttäjä voi syytöksillään.
Ahne myös on poissa rauhan paikalta.
Otsillansa pyhillä on Herran merkki, -
puettuina lunastetut seistä saa.
Pian on päivä, jolloin näämme heidät kaikki.
Siellä yllä pilvien.
Silloin alkaapi riemujuhla ihmeellinen, -
kun me kohtaamme pilvissä.
Kun me näämme helmiporteilla -
kotonamme taivaassa.
Siellä laulu kaikuu lailla suuren kosken pauhinan, -
laulu niin ihmeinen ja uus'.
Ja Jeesus itse johtaa meitä siell', -
kun me näämme ylhäällä.
Silloin alkaapi riemujuhla ihmeellinen, -
kun me kohtaamme pilvissä.
Kun me näämme helmiporteilla -
kotonamme taivaassa.
Siellä laulu kaikuu lailla suuren kosken pauhinan, -
laulu niin ihmeinen ja uus'.
Ja Jeesus itse johtaa meitä siell', -
kun me näämme ylhäällä.
Kyllä tämmöistä laulua aikuisetkin voi laulaa.
Olihan siinä täyttä sanomaa. Seuraava laulu on nro 58.
Se on erittäin tuttu laulu "Kirkas aamu pian koittaa".
Enää ei ole kuulkaa, hyvät kuulijat, montaa laulua, -
kun lopetamme tämän tilaisuuden, -
mutta hyvinhän tämä on mennyt kanssanne laulaen.
"Kirkas aamu pian koittaa"
Kirkas aamu pian koittaa -
jälkeen aikojen yön.
Päivä varjot jo voittaa -
kautta Golgatan työn.
Huomenkellojen soiton -
kaiku sielussa soi -
meille kertoen: "Voiton -
Jeesus matkaamme toi."
Taivaskotihin johtaa -
kaita elämän tie.
Herra lastansa kohtaa, -
kantain perille vie.
Täältä katseeni nostaa -
ylös vuorille saan.
Sieltä sieluuni loistaa -
valo taivahan maan.
Oi, nyt taivaisen saaton -
nään mä riemullisen.
Jeesus-nimessä voiton -
saivat voimallisen.
Heidän kanssansa astun -
maahan kirkkauden.
Silloin perille saavun -
joukkoon voittajien.
Tässä vaiheessa iltaa tulemme jo lauluun nro 147.
Ei vielä viimeinen laulu, muttei ole enää kaukana.
"Kiitämme nyt vielä tässä toisiamme siunaten.
Olemmehan lähtemässä arkipäivään jokainen."
Eikö ole mukavaa, kun saa kiittää jokaista -
ja toivottaa siunausta ja hyvää matkaa elämään.
Nro 147.
Kiitämme nyt vielä tässä, toisiamme siunaten.
Olemmehan lähtemässä arkipäivään jokainen.
Herra, kiitos sanastasi, anteeks'annon rauhasta.
Pidät huolen lapsestasi arjen ahdistuksessa.
Halleluja, halleluja, Herra voimanamme on.
Kiitos Herran, kiitos Herran, kanssamme Hän aina on.
Halleluja, halleluja, Herra voimanamme on.
Kiitos Herran, kiitos Herran, kanssamme Hän aina on.
Voimakkaat ja heikot, arat, taipaleelle lähtenyt.
Kiitos, että voimavarat mukaanne on liitetyt.
Herra, kiitos sanastasi, anteeks'annon rauhasta.
Pidät huolen lapsestasi arjen ahdistuksessa.
Halleluja, halleluja, Herra voimanamme on.
Kiitos Herran, kiitos Herran, kanssamme Hän aina on.
Halleluja, halleluja, Herran voimanamme on.
Kiitos Herran, kiitos Herran, kanssamme Hän aina on.
Halleluja, halleluja, Herra voimanamme on.
Kiitos Herran, kiitos Herran, kanssamme Hän aina on.
Kaksi seuraavaa laulua on...
Ensiksi laulamme, ystävät, teidän kanssanne, -
jos ette ole ikinä laulaneet, niin nyt laulamme Finlandia-hymnin.
Seuraava laulu siitä on "Veteraanin iltahuuto".
Mekin tahdomme tuoda tähän siitä kiitoksen ja kunnian -
edesmenneille ja nykyisille veteraaneille, -
miehille ja naisille, että voimme esim. laulaa tässä Laikunlavalla.
Se on suuri kiitos. Suurimmat kiitokset ja varjeluksen -
olemme saaneet taivaalliselta Isältä. Finlandia-hymni. Nro 138.
[hyräilyä]
Oi, Suomi, katso sinun päiväs' koittaa.
Yön uhka karkoitettu on jo pois.
Ja aamun kiuru kirkkaudessa soittaa, -
kuin itse taivahan kansi sois.
Yön vallat aamun valkeus jo voittaa.
Sun päiväs' koittaa, oi synnyinmaa.
Oi nouse, Suomi, nosta korkealle -
pääs' seppelöimä suurten muistojen.
Oi nouse, Suomi, näytit maailmalle,
sa, että karkoitit orjuuden.
Ja ettet taipunut sa sorron alle.
On aamus' alkanut, synnyinmaa.
Kiitoksia! Seuraava laulu on nro 93 "Veteraanin iltahuuto".
Rannalle himmeän lahden -
aurinko laskenut on.
Kutsu jo soi iltahuudon, -
taakka jo laskettu on.
Taattoa muista sä silloin, -
askel jo uupunut on.
Lapset ja lastemme lapset, -
teidän nyt vuoronne on.
Hoivatkaa, kohta poissa on veljet.
Muistakaa, heille kallis ol' maa.
Kertokaa lasten lapsille lauluin.
Himmetä ei muistot koskaan saa.
Hymni soi holvissa hiljaa, -
tummana kaipuuta soi.
Aika on korjannut viljaa, -
sarka jo kynnetty on.
Ammoin me marssimme kahden.
Tulta löi taivas ja maa, -
rannoilta Äänisen lahden.
Kelle nyt kertoa saa?
Hoivatkaa, kohta poissa on veljet.
Muistakaa, heille kallis ol' maa.
Kertokaa lasten lapsille lauluin.
Himmetä ei muistot koskaan saa.
Laineissa Laatokan mahti -
kahlita kenkään ei voi.
Veljet sen rantoja vahti, -
konsa on koittava koi.
Ylväänä Karjalan heimo -
tuskaansa kantanut on.
Maa-äiti suojaansa sulkee, -
vartija poissa on jo on.
Hoivatkaa, kohta poissa on veljet.
Muistakaa, heille kallis ol' maa.
Kertokaa lasten lapsille lauluin.
Himmetä ei muistot koskaan saa.
Kaitsija maan sekä taivaan -
turvamme, kilpemme on.
Armonsa suuri on aivan, -
suuri ja mittaamaton.
Aurinko, kuu sekä tähdet, -
kummut ja kukkiva maa, -
kaikki on huomassa Hällä.
Eksyä kenkään ei saa.
Laulakaa, taasen kunniaa Herran.
Katsokaa, kuinka kaunis on maa.
Kiittäkää, Herra hoivaten kantaa -
silloinkin, kun kellot kumajaa.
Katseellas' kosketa, Herra, -
silloin, kun vaikeaa on.
Armosi aamuin ja illoin -
meille on korvaamaton.
Kuljemme polkua hiljaa, -
alhoissa varjoisan maan.
Tähtien tuolla puolen -
laulut ne soi aikanaan.
Laulakaa, taasen kunniaa Herran.
Katsokaa, kuinka kaunis on maa.
Kiittäkää, Herra hoivaten kantaa -
silloinkin, kun kellot kumajaa.
Kiitoksia paljon! Ja kiitos, kun jaksoitte seistä laulujen aikana.
Viimeinen laulu on "Mun kanteleeni kauniimmin -
taivaassa kerran soi". Nro 148.
Hyvä viittaus myös siihen, ettemme kukaan täydellisiä ole -
lauluissakaan, puheissakaan ym., -
mutta taivaassa kerran meidän sielumme kantele soi täydellisesti.
Kiitos vielä, hyvä ystävä, kun tulit kanssamme laulamaan -
tähän yhteislaulutilaisuuteen. Jumala sinua suuresti siunatkoon!
Mun kanteleeni kauniimmin -
taivaassa kerran soi.
Mun kanteleeni kauniimmin -
taivaassa kerran soi.
Siell' uusin äänin suloisin -
mun suuni laulaa voi.
Siell' uusin äänin suloisin -
mun suuni laulaa voi.
Oi, halleluja rakkaalle -
mun Jeesukselleni.
Oi, halleluja rakkaalle -
mun Jeesukselleni.
Vaan autuas on päivä se, -
kun pääsen luoksesi.
Vaan autuas on päivä se, -
kun pääsen luoksesi.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare