Hyvä ystävä, minun nimeni on Jarmo Ojanperä -
ja johdan täällä Tampereella yhteiskristillistä veljesjoukkoa, -
jonka nimi on Viestiveljet. Veljet ovat tehneet matkaa jo yli 18 v.
On myös perinteenä, että kerran kesässä laulatamme -
tamperelaisia tässä kauniissa puistossa.
Näitten laulujen myötä toivotankin sinulle siunausta -
ja erittäin hyviä lauluhetkiä kanssamme!
Varmana laulaa Herrasta saan, -
joka on suuri kunniassaan.
Hän minut osti kuolemallaan.
Periä taivaan kerran mä saan.
Tämä on laulu sydämeni:
ylistän Herraa ainaisesti.
Tämä on laulu sydämeni:
ylistän Herraa ainaisesti.
Lahjan oon saanut, täydellisen.
Syytä on olla nyt iloinen.
Enkelten kanssa yhtyä saan -
kiittämään Häntä rakkaudestaan.
Tämä on laulu sydämeni:
ylistän Herraa ainaisesti.
Tämä on laulu sydämeni:
ylistän Herraa ainaisesti.
Matkani jatkuu taivaasehen.
Myös siitä olen onnellinen.
Silloin, kun nähdä saan määränpään, -
voin vielä laulaa hyvyydestään.
Tämä on laulu sydämeni:
ylistän Herraa ainaisesti.
Tämä on laulu sydämeni:
ylistän Herraa ainaisesti.
Eiks vaan tule hyvä mieli, kun saa laulaa näitä hienoja lauluja?
Seuraava laulu on heti nro 2 siitä.
Yksi vanhimpia hengellisiä lauluja: "Golgatalle saavuin synteineni".
Nro 2.
Golgatalle saavuin synteineni.
Sinne painoi tyhjyys maailman.
Rauhatonna kuljin taakkoineni, -
kunnes kuulin tiestä Golgatan.
Golgatalla kuului ääni hellä.
Siellä lempeen katseen kohtasin.
Siellä ainoo turva syntisellä.
Sinne itkien mä uskalsin.
Siellä nähdä sain sun rakkautesi, -
kipujen ja kärsimysten mies.
Armovirta puhtaaksi mun pesi.
Kirpos' kantamani synnin ies.
Totisesti kannoit sairauteni.
Voimatonna väistyi eestäs' kyy.
Totisesti olet autuuteni.
Olet ikikiitokseni syy.
Kiitoksia! Lauletaan vähän reippaampi laulu.
Nro 81 on niitä ensimmäisiä lauluja, -
kun yli 10 vuotta sitten Viestiveljiin olen tullut.
Veljethän ovat tehneet matkaa jo yli 18 vuotta, -
että olen vielä noviisi heidän rinnallaan.
"Mä tahdon riemuin laulaa armosta Jumalan".
Mä tahdon riemuin laulaa -
armosta Jumalan -
keskellä ajan pauhun, -
melskeessä maailman.
Sen kautta sielunrauhan -
ja synninpäästön sain.
Nyt lapsi olen Herran -
ja Hälle kuulun ain'.
Mä tahdon viestin viedä -
ja näyttää taivaan tietä -
myös niille, jotka vielä -
on ilman Jumalaa.
Mä tahdon riemuin laulaa -
verestä Jeesuksen.
Hän siinä meille antaa -
voimansa ihmeisen.
Mä tahdon riemuin laulaa:
Hän aina läsnä on.
Hän meitä suojaa, auttaa -
ja viepi voittohon.
Mä tahdon viestin viedä -
ja näyttää taivaan tietä -
myös niille, jotka vielä -
on ilman Jumalaa.
Tään viestin tahdon viedä -
mä kauas ääriin maan:
on armonvirta vielä -
siunausta tulvillaan.
Sen aallot synnin huuhtoo -
ja sielun uudistaa.
Ken vain nyt tulla tahtoo, -
saa armon omistaa.
Mä tahdon viestin viedä -
ja näyttää taivaan tietä -
myös niille, jotka vielä -
on ilman Jumalaa.
Kiitoksia! Hieno laulu tämä.
Tuttu laulu teille monelle: nro 45.
"Paljon ois' aihetta lapsella kiittää, -
Jumalan lahjoja kaikille riittää".
Tässä olen kyllä samaa mieltä laulun sanoittajan kanssa.
Paljon ois' aihetta lapsella kiittää.
Jumalan lahjoja kaikille riittää.
Päivä jo yksikin aamusta varhain -
iltahan ehditty lahja on parhain.
Kauniina nauhana vuosien päivät -
helmeinä jokainen muistoihin jäivät.
Elämän päivien ketju on kallis.
Niistä ei yhden ees kadota sallis'.
Lapsonen, siis kätes' yhtehen liitä.
Kaikista päivistä Jeesusta kiitä.
Aina se muistaos: tänään on juuri -
varattu sinulle siunaus suuri.
Kaunis laulu.
Seuraava laulu vihkosissa on nro 85.
"Nyt onnentoivotuksen mä sulle laulaa saan"
Onkos kellään merkkipäivää tänä päivänä?
Edes joku merkkipäivä? Ei näy käsiä ylhäällä.
Nyt on muistaakseni Jessen nimipäivä. Ei ole ketään Jesseäkään?
No niin, sieltä löytyi yksi.
Jos sua koetetaan... haluamme sinua onnitella, -
niin nyt me laulamme onnittelulaulun seuraavaksi.
Nyt onnentoivotuksen -
mä sulle laulaa saan.
On onni suurin ja parhain -
kätketty Jumalaan.
On onnein ohjat Hällä -
ja siksi toivonkin:
parhaimman onnen sulle -
ain' suokoon armoisin.
Hän antaa päivän loistaa, -
vie kautta varjojen.
Hän antaa onnen päivän -
kuin hetket tuskien.
Kun taivaan Herran huomaan, -
sä kaikkinesi jäät, -
niin onnen valtavimman -
tien päässä kerran näät.
Ja onnea vielä tämän laulun myötä!
Siunausta me kaikki kaipaamme elämäämme julkisesti tai hiljaisesti.
Laulamme nyt laulun nro 7: "Tule Jeesus ja siunaa lastas'".
Tule, Jeesus, ja siunaa lastas'.
On tuulinen maailman tie.
Kätes' voimakas turvaksi anna.
Kun uuvun, niin nosta ja kanna.
Ikirauhaan kerran vie!
Ajan vaivoihin vaivun varmaan, -
jos sulta en voimia saa.
Kiusat kiehtovat, houkutus hurmaa -
ja synti mun sieluni surmaa.
Sua kaipaan, auttajaa.
Sinun tahtosi tie on parhain.
Vain murhetta tie oma toi.
Usko, rakkaus uupuu jos multa, -
tuo lamppuuni henkesi tulta.
Sinä yksin auttaa voit.
Tule, Jeesus, ja auta kerran, -
kun kuoleman aallokko lyö.
Yli väsyneen matkaajan purren, -
mi pyytävi syntejään surren -
jäädä turviin armos' työn.
Hieno ja syvällinen tämä laulu "Tule Jeesus ja siunaa lastas'".
Sinun ja minunkin, jotka tahdomme Jumalaan turvata, on hyvä laulaa -
"Pyhä voimasi, Herra, anna". Nro 87.
Pyhä voimasi, Herra, anna.
Ajan ahdingot näännyttää.
Käsin suojaavin lapsesi kanna, -
niin kirkas on määränpää.
Pyhä voimasi voittava yksin, -
läpi taistelun rauhaan vie.
Yli yönkin sun armosi auttaa.
Sinun tiesi on taivaan tie.
Yhä synkkenee matka mainen.
Käy vieraammaks' polku sen.
Valo siintävi taivahainen.
Sitä henkemme kaipaelee, -
kuin vartija koittoa aamun -
ja päivää valkenevaa.
Kuin matkaaja myrskyssä meren -
kotirantojen valkamaa.
Tule, Herra, ja siunaa meitä.
Muuten sielumme tyhjä on.
Omas' kuljeta tahtosi teitä -
maan murheista ilohon.
Oi, kaipaamme porttejas', Siion, -
ikitoivomme kallis maa.
Sinun suojassas' uupunut kerran -
maan taistoista levätä saa.
Kiitoksia! Seuraavaksi laulamme nron 115.
Laulamme peräkkäin kaksi hienoa laulua.
Ne ovat Hilja Aaltosen, runoilijan, joka Koukkuniemessä -
varmasti rukoilee ja viestittää ylöspäin asioita.
Hieno runoilija, kirjailija, evankelista.
Syvästi kunnioitan tätä sisarta. "Suo puhallus helluntaituulen".
Nro 115.
Suo puhallus helluntaituulen -
minun syömmeni kynttilään.
Sano, Herrani, että mä kuulen -
voitko sammuneen taas sytyttää.
Sano, Herrani, että mä kuulen -
voitko sammuneen taas sytyttää.
Suo kipinä henkesi tulta, -
näet alttarin kylmän tään.
Isä, pyydän: nyt puhdista kulta.
Minä itkien eteesi jään.
Isä, pyydän: nyt puhdista kulta.
Minä itkien eteesi jään.
Minä tahtoisin hehkuen palaa.
Sinut tuntea yksin vaan.
Tulikastetta henkeni halaa.
Milloin uudeksi muuttua saan?
Tulikastetta henkeni halaa.
Milloin uudeksi muuttua saan?
Jään jalkaisi juurehen, Herra.
Viivyn itkien edessä sun.
Olet luvannut Sanassa kerran -
itse siunata ahdistetun.
Olet luvannut Sanassa kerran -
itse siunata ahdistetun.
Seuraavakin laulu on Hilja Aaltosen kaunis runo:
"Meren tiedän kirkkahan".
Aikanaan nuorena miehenä 35 vuotta sitten sain laulaa Hiljalle tämän.
Helsingissä oli hienot talvijuhlat ja Hilja oli siellä myös vieraana.
Vähän se jännitti nuorta miestä.
Laulu on hieno: "Meren tiedän kirkkahan".
Meren tiedän kirkkahan, -
meren tiedän valtavan.
En mä tiedä äärtä sen, -
meren suuren taivaisen.
Armon meri se on, -
armon meri se on, -
veri Jeesuksen on.
Meren tiedän kultaisen, -
meren tiedän rakkauden.
Vaikka rantoja en nää, -
missä laineet väsähtää.
Armon meri se on, -
armon meri se on, -
veri Jeesuksen on.
Meren tiedän, aallot sen -
kantaa heikon ihmisen.
Meren tiedän voimakkaan.
Kotiin päin vie laineillaan.
Armon meri se on, -
armon meri se on, -
veri Jeesuksen on.
Kotirannan tuolla nään, -
kauniin, kirkkaan määränpään.
Sinne armon aallot vie.
Yhä valkenee vain tie.
Armon meri se on, -
armon meri se on, -
veri Jeesuksen on.
Näin me toivotimme Hilja-sisarelle siunausta täältä Laikunlavalta.
"On mieluista aatella taivasta", nro 98.
Tätä laulua jos ei kauheasti ole laulettu, -
mutta nyt laulamme jälleen sen. Nro 98.
On mieluista aatella taivasta, -
kotia Jeesuksen, -
joss' riemuvirsin ylistää -
Hänt' joukko pyhien.
Siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan.
Ei koskaan erota.
On mieluista aatella taivasta.
Siell' loppuu kilvoitus.
Siell' yhteen tullehilla on -
ikuinen ihastus.
Siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan.
Ei koskaan erota.
On mieluista aatella taivasta.
Suloista meillekin -
on saada palmut, seppeleet -
ja harppu sointuvin.
Siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan.
Ei koskaan erota.
On mieluista aatella taivasta.
Oi, taivaan asunto.
Jos toivon siivet kannattais', -
lentäisin sinne jo.
Siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan, -
siell' ain' yhdess' ollaan.
Ei koskaan erota.
Se oli reipas laulu.
Seuraavan laulun numero on 56.
Hieno taito, jota meidän jokaisen on opeteltava aina vähän lisää.
"Annetaan anteeksi".
Se on semmoinen pieni sana, mutta merkitsee paljon -
itsellemme ja sille lähimmäiselle. Annetaan anteeksi.
Annetaan anteeksi, ystävä.
Annetaan anteeksi.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Kannetaan toistemme taakkoja, -
rukoillaan yhdessä.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Kuljetaan toistamme tukien -
heikkoja hoivaten.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Uskotaan syntimme anteeksi -
Jeesuksen veressä.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Siinä on voimaa, siinä on voimaa, -
siinä on paljon voimaa.
Nyt pyytäisin tänne Elna Muhosta.
Seuraavaksi laulamme laulun nro 116 ja se on siinä lisälehtisessä, -
mikä on teille jaettu.
"Mä muistan selvään vuodet nuoruuteni".
Olemme yleensä laulaneet tällaisia äiti- ja poikalauluja.
Tässä nyt aivan vanha uuslaulu, minkä me tahdomme -
tässä yhdessä veljien ja Elnan kanssa laulaa.
Ja te tietysti mukana.
Mä muistan selvään vuodet nuoruuteni, -
kun teillä maailman -
mä kuljin, etsin sieltä tyydytystä, -
kaivoista kuoleman.
Ei varoitukset rakkaan äitini, -
ei kyyneleesi, hyvät neuvosi -
auttaneet poikaasi, -
auttaneet poikaasi.
Nyt sydämeni pakahtua tahtoo, -
kun muistan sinua.
Kun usein illan hämärässä katsoit -
kyynelin polkuain.
Nyt valvoit, ootit poikas' tuloa.
Ei silmä ummistu, ei nukuta.
Oi, äiti odottaa.
On varjo illan hämärässä tiellä.
Äiti jo näkee sen.
Mun poikani, hän kotiin tulee siellä.
Voi, tulee hoippuen.
Se koskee, koskee äidin sydämeen, -
mutt' äiti laittaa pojan vuoteeseen.
Rukoillen, itkien.
Mä paljon, äiti, tuotin sulle tuskaa.
Oi, anna anteeksi.
Nyt sydämeni uutta virttä laulaa:
on Jeesus onneni.
Hän veren kautta minut puhdisti -
ja kurjan elämäni uudisti.
Pelasti poikasi.
Nyt siitä lisälehtisestä laulamme "Oi, kunnia olkoon nyt Jumalalle".
Tämä on toinen Crosbyn laulu, mitä hän on paljon runoillut.
"Oi, kunnia olkoon nyt Jumalalle". Lisälehtisestä etsitte sen.
Oi, kunnia olkoon nyt Jumalalle.
Hän tehnyt on suuria Jeesuksessa.
Hän rakasti syntistä maailmaa niin -
ja avasi kaikille elämän tien.
Ylistys Herralle kuuluu kaikkialle.
Ylistys Herralle, kansa nyt iloitsee, -
kun Hän tehnyt on suuria Pojassansa.
Siis kunnia ja kiitos Jumalalle.
On Kristuksen lunastus täydellinen,
ja verensä ansio ihmeellinen.
Se luvattu kaikille uskoville, -
myös huonoille, halvoille, rikkojille.
Ylistys Herralle kuuluu kaikkialle.
Ylistys Herralle, kansa nyt iloitsee, -
kun Hän tehnyt on suuria Pojassansa.
Siis kunnia ja kiitos Jumalalle.
On Herramme meitä nyt opettanut -
ja suurella ilolla myös siunannut.
Mutt' puhtaampaa, suurempaa, korkeampaa -
meill' Jeesuksen tullessa lahjoitetaan.
Ylistys Herralle kuuluu kaikkialle.
Ylistys Herralle, kansa nyt iloitsee.
Isä tehnyt on suuria Pojassansa.
Siis kunnia ja kiitos Jumalalle.
Seuraavaksi pyytäisin tänne kahta veljeä mukaani laulamaan -
laulun nro 30: "Mies yksinäinen, sokea ja köyhä".
Ja sitten me innolla ryhdymme tähän kertosäkeistöön.
Tässä vierelläni ovat Matti Alho ja Markku Ojanperä.
Mies yksinäinen, sokea ja köyhä -
tien luona istui kerran kerjäten.
Avuton raukka pimeässä yössä, -
mutt' Jeesus saapui näön antaen.
Oi, Jeesus saapui, synnin valta murtuu.
Kun Jeesus saapuu, kyynel katoaa.
Pimeys haihtuu, valo jälleen koittaa -
ja synnin orja pelastuksen saa.
Pois kauas ystävistään, kodistansa -
uhrinsa veivät hengen syvyyteen.
Haudoissaan aatteli hän ruumistansa, -
mutt' Jeesus saapui kahleet katkoen.
Kun Jeesus saapuu, synnin valta murtuu.
Kun Jeesus saapuu, kyynel katoaa.
Pimeys haihtuu, valo jälleen koittaa -
ja synnin orja pelastuksen saa.
Pitaalisairas murjoltansa huutaa.
Käy kuuromykkä esiin kiiruhtain.
Ja kuumesairaan katseen hehku polttaa, -
mutt' Jeesus saapui sairaat parantain.
Kun Jeesus saapuu, synnin valta murtuu.
Kun Jeesus saapuu, kyynel katoaa.
Pimeys haihtuu, valo jälleen koittaa -
ja synnin orja pelastuksen saa.
Oi, nytkin vielä avun kurja löytää,
kun oma voima tyhjään raukeaa.
Jos syntihaavat sydämessä viiltää,
ne Jeesus voi ja tahtoo parantaa.
Kun Jeesus saapuu, synnin valta murtuu.
Kun Jeesus saapuu, kyynel katoaa.
Pimeys haihtuu, valo jälleen koittaa -
ja synnin orja pelastuksen saa.
Kiitoksia veljille!
Ehkä yksi eniten lauletuista lauluista on nro 21:
"Kristallivirta". Se on tosi hieno laulu.
Paljon lauletaan eri tilaisuuksissa ja nyt me laulamme sen -
tässä Laikunlavalla ja kauniissa puistossa teidän kanssanne.
Kristallikirkkaan virran rantaa -
valkeat joukot riemuin käy.
Palmuja voiton lauluin kantavat he.
Kyyneltä yhtään siell' ei näy.
Sinne mä kaipaan joukkoon autuaiden -
luo Jeesuksen ja enkelten.
Alhoissa maan nyt kuljen vielä.
Taipale jalkaa uuvuttaa.
Kristallivirran kaukaa välkkyvän nään.
Katseeni sinne kiiruhtaa.
Rannalla sen on ihmeiden elonpuu, -
kalvosta virran heijastuu.
Siellä saan nähdä kasvot Herran, -
kirkkaudessa loistossaan.
Silloin en muista kyynelpolkujani,
Häntä kun yksin katson vaan.
Oi, Jeesus, johda, kanna, vie perille, -
kristallivirran rannalle.
Siellä mä uusin kielin kiitän.
Helkkyen siellä kannel soi.
Kauas on jääneet päivät taisteluni, -
Herra kun kaiken uudeks' loi.
Elämänvirran kirkkaan äyräillä saan -
yhtyä lauluun valtavaan.
Seuraava laulu, nro 93, on puhutteleva laulu.
Tällä laululla tahdomme kunnioittaa sotiemme veteraaneja, -
edesmenneitä ja nykyisiä.
Se on myös hieno asia, -
että saamme tänä iltana laulaa tässä kauniissa puistossa.
Se on ansaittu meille. Se on myös lahja meille -
ja erityisesti se on lahja Jumalalta -
näitten miesten ja naisten kautta. "Veteraanin iltahuuto", nro 93.
Rannalle himmeän lahden -
aurinko laskenut on.
Kutsu jo soi iltahuudon, -
taakka jo laskettu on.
Taattoa muista sä silloin, -
askel jo uupunut on.
Lapset ja lastemme lapset, -
teidän nyt vuoronne on.
Hoivatkaa, kohta poissa on veljet.
Muistakaa, heille kallis ol' maa.
Kertokaa lasten lapsille lauluin.
Himmetä ei muistot koskaan saa.
Hymni soi holvissa hiljaa, -
tummana kaipuuta soi.
Aika on korjannut viljaa, -
sarka jo kynnetty on.
Ammoin me marssimme kahden.
Tulta löi taivas ja maa -
rannoilta Äänisen lahden.
Kelle nyt kertoa saa.
Hoivatkaa, kohta poissa on veljet.
Muistakaa, heille kallis ol' maa.
Kertokaa lasten lapsille lauluin.
Himmetä ei muistot koskaan saa.
Laineissa Laatokan mahti.
Kahlita kenkään ei voi.
Veljet sen rantoja vahti, -
konsa on koittava koi.
Ylväänä Karjalan heimo -
tuskaansa kantanut on.
Maaäiti suojaansa sulkee.
Vartija poissa jo on.
Hoivatkaa, kohta poissa on veljet.
Muistakaa, heille kallis ol' maa.
Kertokaa lasten lapsille lauluin.
Himmetä ei muistot koskaan saa.
Kaitsija maan sekä taivaan -
turvamme, kilpemme on.
Armonsa suuri on aivan -
suuri ja mittaamaton.
Aurinko, kuu sekä tähdet, -
kummut ja kukkiva maa.
Kaikki on huomassa Hällä.
Eksyä kenkään ei saa.
Laulakaa, taasen kunniaa Herran.
Katsokaa, kuinka kaunis on maa.
Kiittäkää, Herra hoivaten kantaa -
silloinkin, kun kellot kumajaa.
Katseellas' kosketa, Herra, -
silloin kun vaikeaa on.
Armosi aamuin ja illoin -
meille on korvaamaton.
Kuljemme polkua hiljaa -
alhoissa varjoisan maan.
Tähtien tuolla puolen -
laulumme soi aikanaan.
Laulakaa, taasen kunniaa Herran.
Katsokaa, kuinka kaunis on maa.
Kiittäkää, Herra hoivaten kantaa -
silloinkin, kun kellot kumajaa.
Aika tässä kuluu. Tunti on pian tässä yhdessä laulettu.
Muutaman laulun tässä vielä laulamme yhdessä.
Laulamme Fanny Crosbyn laulun "Kerro nyt Jeesuksen työstä".
Se on siellä lisälehtisessä, mikä on teille jaettu.
Kerro nyt Jeesuksen työstä.
Kirjoita se sydämeen.
Kerro se ikuinen sana, suloinen kuunnella.
Kerro, kun enkelikuoro lauloi: Hän syntynyt on.
Kunnia nyt Jumalalle!
Rauhan Hän ihmisille toi.
Kerro nyt Jeesuksen työstä.
Kirjoita se sydämeen.
Kerro se ikuinen sana, -
suloinen kuunnella.
Hän paastosi erämaassa -
yksin ja kiusattuna.
Syntimme tähden Hän uupui, -
kunnes on voittajana.
Kerro siis vuosista vaivain, -
suruista Mestarimme.
Hän oli niin halveksittu -
koditon, hyljeksitty, köyhä.
Kerro nyt Jeesuksen työstä.
Kirjoita se sydämeen.
Kerro se ikuinen sana, -
suloinen kuunnella.
Kerro viel' nauloista ristin, -
tuskissaan Hän rukoilee.
Herran he laittoivat hautaan.
Hän nousi kuolleista vaan.
Rakkaus lempeä saapui -
luokseni sydämeeni.
Pysy mun luonani aina -
itkien kuiskaan mä sen.
Kerro nyt Jeesuksen työstä.
Kirjoita se sydämeen.
Kerro se ikuinen sana, -
suloinen kuunnella.
Vielä on, ystävät, neljä laulua. Kai me jaksetaan ne vielä laulaa.
"Varjoista maan", hieno Pekka Simojoen laulu.
Hänellä on paljon hienoja hengellisiä lauluja, -
joissa on myös sanoma. Nro 80: "Varjoista maan".
Viimeisin voimin taas eteesi käyn.
Ilta laskeutuu kaupunkiin.
Viimeisin voimin taas eteesi käyn.
Olen kulkenut uuvuksiin.
Minä huudan varjoista maan.
Panen toivoni lunastajaan.
Käsiisi suuriin, oi Jumalani, -
tahdon antaa nyt henkeni.
Viimeisin voimin taas luoksesi tuon -
päivän jokaisen askeleen.
Viimeisin voimin taas luoksesi tuon -
pienen ihmisen särkyneen.
Minä huudan varjoista maan.
Panen toivoni lunastajaan.
Käsiisi suuriin, oi Jumalani, -
tahdon antaa nyt henkeni.
Minä huudan varjoista maan.
Panen toivoni lunastajaan.
Käsiisi suuriin, oi Jumalani, -
tahdon antaa nyt henkeni.
Sitten on tämmöinen matkalaulu, nro 121.
Se on siellä ylimääräisessä lehdessä.
Sitä on tosi vähän laulettu ainakin viime aikoina.
"Konsa Israel jätti Egyptin".
Sen jälkeen laulamme vielä kaksi laulua.
"Puhalla Jumalan tuuli synnyinmaamme ylitse" -
Sitten vielä "Siunaa ja varjele meitä".
Siihen sitten päätämmekin yhteisen hetkemme. "Konsa Israel..."
Konsa Israel jätti Egyptin, -
nousi riemu ja kiitos taivaihin.
Meri tien sille kuivan aukaisi, -
vihamiehet upotti.
Tuli merkkinä yöllä on, -
pilvi päivällä johdattaa.
Niin myös me kuljemme -
tietä Herran ohjaamaa.
Kunnes ehdimme määränpään -
halki maisen korven tään.
Silloin riemuiten näemme Jeesuksen -
oi, uudessa Kaanaassa.
Herra vastasi kansan huutoihin, -
kalliosta, kun antoi vettäkin.
Konsa nälkä ja kurjuus peljätti, -
soi Hän ruokaa kylliksi.
Tuli merkkinä yöllä on, -
pilvi päivällä johdattaa.
Niin myös me kuljemme -
tietä Herran ohjaamaa.
Kunnes ehdimme määränpään -
halki maisen korven tään.
Silloin riemuiten näemme Jeesuksen -
oi, uudessa Kaanaassa.
Käsi voimakas johti kansaansa -
kohti onnen ja rauhan Kaanaata.
Meitä myöskin Hän johtaa armossa -
ikiriemun valkamaan.
Tuli merkkinä yöllä on, -
pilvi päivällä johdattaa
Niin myös me kuljemme -
tietä Herran ohjaamaa.
Kunnes ehdimme määränpään -
halki maisen korven tään.
Silloin riemuiten näemme Jeesuksen -
oi, uudessa Kaanaassa.
Kiitoksia! Nro 125 siitä lisälehtisestä.
"Puhalla Jumalan tuuli".
Sitä me tahdomme pyytää rakkaan synnyinmaamme ylle -
ja saisimme vielä monia auttaa eri elämäntilanteissa.
Puhalla, Jumalan tuuli, -
ylitse synnyinmaan.
Puhalla valosta taivaan -
niin, että nähdä saan -
heräävän nukkuvat sielut -
uskossa valvomaan.
Puhalla, Jumalan tuuli, -
pyhien joukkohon.
Puhalla Golgatan kautta -
kuolemanlaaksohon -
niin, että yhtyisi kaikki -
ylistyskuorohon.
Puhalla, Jumalan tuuli, -
kaduille kaupunkiin.
Puhalla ristiltä Herran -
sydämiin kärsiviin, -
että he saisivat kerran -
juhlihin taivaisiin.
Viimeisenä lauluna tänä iltahetkenä...
Kiitos vielä kerran, kun tulit tänne kanssamme laulamaan.
Toivottavasti koit sydämessäsi jotain liikettä ja hienoa tunnetta.
Myös iloa, rauhaa ja rakkautta, minkä taivaallinen Isämme antaa.
Siunattua matkaa elämääsi, kaikki ympärillä olleet kuulijat!
Haluamme laulaa vielä nron 130 lisävihkosta:
"Siunaa ja varjele meitä".
Siihen päätämme tämän tilaisuuden. Hyvää loppukesää teille kaikille!
Siunaa ja varjele meitä, -
Korkein, kädelläs'.
Kaitse ain' kansamme teitä -
vyöttäen voimalla meitä -
heikkoja edessäs'.
Sulta on kaikki suuruus, -
henki sun hengestäs'.
Herramme, kirkasta meille -
kasvos' laupiaat, -
niin, että armosi alla -
toivoa rohkaisemalla -
kukkivat roudan maat.
Vaivoissa näytä meille -
kasvosi laupiaat.
Tutkien sydämemme -
silmäs' meihin luo.
Ettemme harhaan kääntyis', -
ettei kansamme nääntyis', -
silmäsi meihin luo.
Alati synnyinmaalle -
siipies' suoja suo.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare