Veli-Ville kolm maailma.
Tere lapsed!
Täna kuuleme teemandijutu järge ja reisime Soome.
Hommikul ja päeval mõtles Ville vaid teemantidele.
Emal oli palju tööd, aga Ville käis vaid ema sabas ja anus:
"Räägi veel teemantidest", sa ju lubasid.
Lõpuks võttis ema Kari-Kalle sülle ning Ville ja Elli oma lähedale
ja hakkaski jälle jutustama.
Vaalijõe teemandi leiu järel paljud küsisid seda, mida Villegi eile küsis.
"Kas Vaalijõgi on kaugel?"
Inimesed müüsid kodud ja oma asjad ja läksid teemante otsima.
Aga nad ei leidnud midagi.
"Kas seal oli siis vaid üks ainuke teemant", küsis Ville pettunult?
"Ei", ütles ema, "inimesed ei osanud vaid otsida piisavalt sügavalt."
"Mina kaevan 100 km sügavuselt!" -"Nii sügavalt sa ei jõua", ütles Elli
"No jõuan ikka küll", karjus Ville.
"Kuulake nüüd, mis edasi sai".
1871. aastal kaevas üks mees piisavalt sügavale.
Ta kaevas ja kaevas. Paksust kollasest liivakorrusest läbi.
Nii kaua, kui selle alt tuli nähtavale sinine maa.
Ta jalgade alune säras ja hiilgas.
Looduse aardesalv oli avanud inimesele ukse.
Inimesed olid hullumas.
Nad ründasid sellele alale ja kaevasid kaevandusi.
Paljud tõusid maa alt mijonäridena.
Osa suri varisevates kaevandustes ja mõned ei leidnud midagi.
Orania riigis, nendel aladel, kus teemandipalavik kimbutas kõige
raskemalt, elas vaga põllumees nimega Deber.
Ta ostis oma maatüki 50 naela eest.
Kui teemandiotsijaid oli juba palju, otsustas ta minna rahulikumasse
kohta elama. Seda ta siis tegi.
Ta sai maa eest 6000 naela, jättis teemandid ja kolis ära.
Sellest kohast kaevati hiljem 500 miljoni naela eest teemante.
"See Deber oli loll mees", hüüdis Ville.
"Mõtle, kui palju ta oleks võinud raha saada. Loll mees."
"Ei tea, kas ikka oli? Ehk ta ikkagi võitis kaubateoga.
On midagi, mis on teemantidest hinnalisem."
Ville vaatas ema sõnatult ja hämmastusega.
"Mis oleks veel hinnalisem", küsis Elli?
"Hing", ütles ema. "Ükskord Jeesus ütles, et mis oleks sellest kasu
kui inimene võidaks omale kogu maailma, aga teeks kahju hingele.
Vaalijõe teemantide pärast mitmed kaotasid hinge.
Lõpuks üks mees Cecil Rodes ostis kõik teemandi väljad.
Ta suri pururikkana, aga ei saanud ühtegi teemandit igavikku kaasa viia."
Ville mõtles veidi ja ütles: "Ma ei taha hinge kaotada.
Aga ühe teemandi tahaks ikkagi leida."
Ta läks välja, võttis labida ja hakkas auku liiva sisse kaevama.
Päike naeris ja liivamaailm hõõgus kuumusest.
Higi valgus Villel piki selga ja sääri alla.
Laubalt tilkus silmadesse, aga Ville vaid kaevas.
Auk oli juba meetri sügavune, aga sinist maad ega teemante ei olnud.
Ville vaid kaevas ja oli hirmväsinud, kui läks tuppa mahla paluma.
"Homme leian kindlasti selle teemandi", ütles ta.
Ema andis talle mahla ja põsele musi ega öelnud midagi.
Otsija lootust ei tohi ju tobedate sõnadega kustutada.
Elli ei osanud olla vait. "Hing on teemantidest tähtsam."
Temagi oleks teemandit tahtnud, aga ta oli liiga laisk,
et minna kuuma liiva sisse õuele auku kaevama.
Ville oli nii väsinud, et läks Ellile kallale, aga õnneks tuli ema
vahele ja himsat sõda ei tekkinud.
"Kindlasti homme ma leian selle", ütles Ville.
"Selle nimi on liivamaailma helkiv teemant".
Ta juba peaaegu, et nägi, kuidas see ta käes sädeles.
Päevad kulusid ja vanaema juurde minemise soov neelas
teemandi leidmise soovi. Ville pakkis labida ja kõik tähtsad asjad
oma punasesse õlakotti. Ta küsis iga päev emalt, mitu ööd on veel jäänud
kodus magada enne, kui minnakse reisile.
"Ema, kas Atlandi taga on teine liivamaailm?"
"Sellist kohta, nagu Namiibia, ei ole", vastas ema.
"Seal ei ole liivaluiteid, kuumust ega okaspuid."
"Mis seal siis on?" -"Seal on rohelisi metsi, kus puud on sirged.
Ja sammal on pehme nagu samet.
Söömiseks on seal maasikaid ja mustikaid.
Ja vanaema õuel kasvab õunapuid ja roosipõõsas.
Kase all on kiik. Talvel saab mäest suuskade ja kelguga alla lasta."
"Kas seal veemaailma ka on?" -"On. Seal on nii väike veemaailm, et näed
teist kallast." -"Aga taevamaailm, päike, kuu ja tähed?"
"Taevamaailmas on samasugused päike ja kuu, aga uusi tähti näed.
Taevamaailm on midagi muudki kui vaid kosmos, see on Jumala riik.
Selle tõi Jeesus inimeste juurde. Ta tahab tuua seda meie südameisse."
"Aga kudas see sinna mahub?"
Taevamaailm on õiglus, rahu ja rõõm ja armastus.
Ema noogutas. "Jeesus toob taeva südamesse, kui avame selle talle."
"Mina küll avan", ütles Elli Alli. "Ja mina", ütlesid Ville ja Kari-Kalle.
Ema silmades olid pisarad. "Ema, ära nuta", lohutas Ville.
"Mis siis, kui seal vanaema juures on kõik teistsugune kui siin.
Taevamaailm on samasugune, see on ju tähtsaim, ise ütlesid."
Kui nad olid maganud veel ühe öö, läksid nad laevaga vanaema juurde.
Liivamaailm Namiibia jäi rannale hõõguma.
Veemaailm Atland saatis neid mitmel reisipäeval.
Aga taevamaailm, mis on kõigist kõrgemal, ei jätnud neid kunagi.
Nad olid alati selle keskpunktis.
"Taevamaailm on kõigist tähtsaim", oli Ville öelnud, ja tal oli õigus.
Sellega lõppeski Veli-Ville kolme maailma raamat.
Jääme ootama, mida järgmisena hakkame teile lugema.
Tšauki sulle ja Taevaisa rohkeid õnnistusi.
Tõlge: Einike Pähn