Veli-Ville kolm maailma.
Tere jälle, lapsed.
Vaatame, mis juhtub, kui Ville tahab teemanti.
Kui kogu nende pere oli Vibuküttide maalt koju tagasi saabunud,
algas pakkimine, sest paari nädala pärast pidid nad jälle reisima,
seekord Soome vanaema juurde.
Ühel õhtul jõudis ema enne õhtupalvet lastele loo rääkida.
"On see tõsi, mida sa räägid", küsis Ville kohe alguses.
"On muidugi", ütles ema ja hakkas jutustama.
Kord 100 aastat tagasi elas üks karjapoiss.
Ta karjatas siin Lõuna-Aafrikas Vaali jõe kaldal härgi.
Ühel päeval ta unustas lehmad-härjad ja läks jõe äärde mängima.
Sealt ta leidis klaasi sarnase kivi.
Ta näitas seda kivi küla kaupmehele.
"Värviline klaasitükk", ütles poodnik.
Karjapoiss hoidis kivi alles ja näitas seda ka farmer Miekerdile.
See pani kivi taskusse ja lubas näidata seda apteekrile.
"Vist ikka klaasitükk", ütles ka apteeker.
Aga kui Grahamstoni kiviuurija ehk geoloog nägi seda kivi,
ütles ta võlusõna "teemant" ja muutis klaasitüki otsatult hinnaliseks.
Farmer Miekerd ostis samasuguse möödaminevalt arstilt.
Ta maksis selle eest 500 lammast.
"Nüüd sa teed küll nalja", ütles Ville.
"Ei tee", ütles ema. "Lugesin seda ajalehest".
Kuulake sedasi. Farmer viis kivi Grahamstoni.
Ta müüs selle ära 11200 naela eest.
See on umbes 112 000 soome marka.
"Oli mul vast hea õnn", mõtles farmer ja patsutas paksu kukrut.
Aga pool aastat hiljem oli tal hirmus kahju, kui ta kuulis, et
seesama teemant oli müüdud edasi 25 000 naela eest.
Kivi viidi Londonisse ja seal vaid ahhetati ta ilu ja sädelust nähes.
Ta oli siis juba lihvitud ja säras nagu täht.
"See on Lõuna-Aafrika täht", oli siis kombeks öelda.
Seda tuntakse siiani selle nimega.
"On see Vaali jõgi kaugel", küsis Ville.
"Ville mõtleb sinna teemante tooma minna", arvas Elli-Alli.
"See on kaugel", teadis ema.
Egas sealt enam teemante leia.
"Neid võib lähemaltki leida", arutles Ville lootusrikkalt.
Hakkan neid oma liivamaailmast tooma.
"Ei sa neid leia", ohkas Elli-Alli. "Nad on kõik juba leitud."
"Ega ikka ei ole", kääksatas Ville vastu.
"Ühe ma leian ikkagi. Tahan rikkaks saada."
"Paljud tahavad", ütles ema. "Kui Vaalijõe teemant sai tuntuks,
siis paljud inimesed läksid sinna teemate otsima.
Sellest aga räägin teine kord, nüüd on aeg õhtupalveks ja minna tudule."
Õhtupalve nad lugesid, aga aameni järel ütles Ville:
"Mina palun Jeesust, et ta aitab mul teemanti leida."
"Teemant ei ole kõige suurem aare siin maa peal", ütles ema.
"Kas kuldraha on suurem", küsis Ville?
"Nüüd maga", ütles ema.
"Sellest räägime teine kord." Aga öösel leidis Ville palju teemante.
Taskud olid täis säravalt helkivaid kive nagu tähti.
Ta andis ühe Kari-Kallele ja teise Elli-Allile.
Aga kui ta tahtis kõik teised emale anda, siis need olid liiva sisse
ära kadunud ja taskus oli vaid auk järgi.
Veli-Ville hakkas nutma ja selle nutuga ta ka ärkas.
Oligi juba hommik ja päike naeris tema und.
Selliseid teemandi unelmaid oli Villel seekord.
Ootame järgmist korda ja uusi seiklusi. Tšauki.
Tõlge: Einike Pähn