Veli-Ville kolm maailma.
Tere jälle.
Täna reedel, on kõik maailmad sassis ja räägime veidi sünnipäevastki.
"Ema, emaa", hüüdis Veli-Ville kisades täiest kõrist.
"Ema, veemaailm sööb meid ära." Ema tuli naeratades voodi juurde.
"Sajab", ütles ta. Aga Veli-Ville kolm maailma olid täiesti sassis.
Taevamaailmas oli vett ja liivamaailmas oli vett.
"Kas taevamaailma sees on veemaailm", küsis Ville.
See oli esimene vihm 8 aasta järel selles piirkonnas.
Veli-Ville oli alles 5-aastane.
Nii see polnudki ime, et ta kolm maailma läksid täiesti sassi.
"Jumal loob pilved, paneb neisse vett ja siis sajab", ütles Elli-Alli.
"Kas ta võtab siis vee Atlandist", imestas Ville.
"Päike võtab", ütles ema.
"Aga Jumal käsib", arvas Veli-Ville.
Ta tõmbas püksid jalga ja jooksis õue.
Ühe hetkega oli ta läbimärg, nagu oleks dušši all käinud.
Ah kui lõbus see oli kui taevas pritsis vett krõbekuiva liiva.
Pritsis vett Veli-Villele, kodule ja veemaailmalegi.
Päike oli võtnud taeva veeämbrid pilgeni vett täis.
Ja imeline asi, jõkkegi tuli vesi.
Veli-Ville ei olnud seda iial näinud, et jões oli vett.
"Ema, kas liiliad hakkavad nüüd õitsema", küsis Elli.
Ta mäletas vibuküttide maa vihmaperioodi.
"Ei, siin mitte. Liivamaailm on nii soolane, siin ei kasva ükski lill."
"Kasvab ikka", ütles Veli-Ville, võttes ema lillepoti aknalt.
Ta viis selle õue liivamaailma sülle.
"Vii jah", ütles ema, "vihm on lillele hea."
See on ema lillepoti lill, mitte liivamaailma kasvatatud.
Sellel päeval olid kõik kolm maailma täiesti sassis.
Taevamaailmast tuli vihma.
Liivamaailma jões oli vett ja päike oli peidus.
Ville sai 100 korda läbimärjaks, kui ta viis ema lilled õue.
Ta tegi sinna 1000 jõge.
Sellel päeval oli lastel oli nii lõbus, et õhtulgi veel, kui ema
pesi vihmast märga Veli-Villet liivast puhtaks, Ville vaid naeris.
Voodiski ta naeris ja ütles Ellile: "Onju lõbus, kui maailmad on sassis."
"Vot nii!", trampis ta oma voodi segamini.
"Jumalal on kõikjal oma kord", ütles Elli-Alli.
"Ville, mida sa oled teinud", tõreles ema, nähes Veli-Ville sassis voodit.
"Kõik maailmad on sassis!" ütles Veli-Ville jätkas trampimist.
"Nüüd kuss", ütles ema.
"Ema on nagu Jumal", ütles Elli.
Emal on ka oma kord.
"Kuigi sajab", ütles Ville pettunult kui ema kattis teda tekiga.
Siis nad lugesid õhtupalve.
Hommikul päike kõditas Ville ninaotsa ja naeris.
Taevamaailma ämbrid on juba tühjad, ohkas Ville.
Õnneks veemaailmas jätkub vett.
Liivamaailm, see Namiibia, oli ka juba kuiv.
"Ema", sööstis Ville kööki, üks sandaal käes ja teine jalas.
Särk tagurpidi seljas ja pahupidi, juuksed rohkem sassis kui muidu.
Ta oli riietumas. "Elli ütles, et täna ma saan 6-aastaseks."
"Elli-Alli on eksinud", ütles ema.
"Millal siis mu sünnipäev on", küsis Ville?
"Pista teine sandaal ka jalga", ütles ema.
Veli-Ville kummardus ja rääkis samal ajal varvastega.
"Täna ei ole sünnipäev ega saa pidutseda."
Kui ema keeras särki õiget pidi, küsis Veli-Ville uuesti:
"Millal siis mu sünnipäev on?"
"See on üllatus", ütles ema.
"Nüüd aga tule hommikust putru sööma."
Ville ja Elli sõid, Kari-Kallegi istus kõrgel toolis ja sõi putru.
Ema söötis teda.
"Kui sina oleksid 5-aastane", oskaksid mängida.
"Kari-Kalle saab 2-aastaseks", ütles ema.
Kari-Kalle ütles vaid "Daa-daa", ja pritsis suust putru välja.
"Hüppaksid 2 aastat edasi", ütles Veli-Ville.
Ta ronis toolilt alla ja hüppas:"Nii."
"Hüppa ise sünnipäevast üle, siis ei saa mingeid kingitusi."
"Ei saa üle hüpata", ütles ema.
"Ei saa, kuigi vanust oleks juba piisavalt."
"Sünnipäev tuleb ikka ja alati, elu lõpuni."
"Siis lähme taevamaailma isa juurde", ütles Veli-Ville.
"Ja Jeesuse juurde", lisas Elli.
"Sünnipäevad tulevad alati, aga mitte kunagi täna", kurtis Ville.
"Kunagi see on ka täna", lohutas ema.
"Aga räägime sellest homme."
Elli-Alli kõkutas naerda ja Veli-Ville hakkas Kari-Kallega koera mängima.
Ta roomas, urises ja haukus, Kalle kiljus, kahmates koeral karvust.
Karvu oli vaid kõrvadest kõrgemal peas, ema oli neid just kamminud.
Ema ja Elli-Alli sosistasid nõusid pestes.
Äkki hakkas Elli-Alli käsi plaksutama.
Koer jättis urinad ja küsis: "Mis sa seal plaksutad?"
"Plaksutan homset päeva." "Oled sa vast kentsakas", ütles Ville.
"Ise oled kentsakas." Sellest oleks ema ja Kari-Kalleta tulnud kaklus.
Ema tõreles Elliga ja Kari-Kalle kutsus Villet koera mängima.
Muid tegemisi ei olnud ja sünnipäev ka ei olnud kunagi täna.
Veli-Ville ei teadnud, et tal oli homme sünnipäev.
Jääme ootama, mida Veli-Ville sünnipäevakingiks saab.
Tšauki.
Tõlge: Einike Pähn