VARAAIT
Tervist ja tere tulemast "Varaaita"!
Me jätkame täna viimast korda
sarjaga "Kristlase toitumisring",
mille tänaseks alapealkirjaks on: "Ühtse supi sees".
Oled sa näinud filmi "Cast Away" ("Kaldale uhutud")?
Tom Hanks mängib seal kiirustavat ärimeest Chuck Noland'i,
kes peale lennuõnnetust sattus väikesele, üksikule saarele
Vaikse ookeani ääres.
Ta veetis seal üksinda neli pikka aastat.
Jutukaaslaseks ja seltsiliseks vaid Wilsoni nimeline õhupall,
mis kaitses teda ikka ja jälle psüühhiliselt kokku varisemast.
Muide, see Wilson on sageli
üks kõige enam meeldejäänumaid tegelasi kogu filmis.
Õhupalli peal oli verine käejälg, mis märgistas kui Wilsoni nägu.
Ikka väga sümpaatne kuju.
Peale pikaldast üksi olemist
otsustas Chuck asuda ohtlikule teekonnale
sõudes merel mingi puupilpa peal,
kuniks üks laev ta viimasel minutil päästis.
Kodus aga ootasid teda ees suured kohanemisraskused
ja kõigega pidi otsast peale algama.
See film avaldas mulle sügavat mõju,
kõnetades eriti ühtsuse olulisusest.
Inimene on loodud elama koos teiste inimestega.
Kui teda teistest eraldada,
saab ta elust kui võitlus ellu jäämise nimel.
Ja kui sellises olukorras pole ka Jumalat...
Nii nagu seal filmis sellele mehele sobis juba ükskõik mis,
et saaks vaid suhelda.
Kasvõi õhupall nimega Wilson.
Oleme selles seerias rääkinud kristlase toitumisringist
ja sellest, kuidas soomlaste toitumine
on viimaste aastakümnete jooksul üsna palju muutunud.
Isegi, et see pole alati taldrikul nähtav,
sest kiirtoit ja lohutustoidud võtavad sageli tervisliku toidu koha.
Tervisliku toitumise alla
arvatakse tavaliselt 4-6 toitainete gruppi.
Süsivesikud - leivad, pudrud, jahud.
Kõik värske - salatid, puuviljad ja juurikad.
Rasvad - või, suhkur, magus jne.
Valgud - liha, kala, muna jne.
Neid kõiki peaks nautima igapäevaselt sobivas koguses.
Jumala lapse toitumisringi kuulub samuti neli komponenti -
Piibel, mida võrdlen hea meelega leiva- ja muude süsivesikutega.
Palve, mis on minu meelest võrreldav köögiviljadega.
Me küll arvame, et sööme köögivilju, samas kui ei tee seda mitte.
Nii arvame ka, et palvetame, samas kui ei tee seda eriti mitte.
Koguduse osadus ja ühtus
võiks olla võrreldav rasva ja magusaga.
Ja seejärel oma usu jagamine, mis pole küll väga kui eraldi peatükk,
aga mis kuulub samuti tervisliku kristluse juurde.
Täna aga tahan siis rääkida ühtsusest ja ühte hoidmisest.
Kristlane on loodud pidama osadust teiste kristlastega.
Osadus ja ühtsus on suur osa Jumala plaanist
me isiklikus elus.
Kogu me elus.
Osadus nii Temaga, kui üksteisega.
Kui osadus Jumalaga on läbi lõigatud,
siis me kuivame ja sureme vaimselt.
Kui osadus teistega on läbi lõigatud, sureme me hingeliselt.
Jumal on pannud siia maa peale rahvad, suguvõsad, pered
ja kristliku koguduse,
kelle ühtsuses ja osaduses peaksime kasvama üha lähemale
nii Jumalale kui oma õdedele-vendadele Kristuses.
Sest Jumal kasvatab meid teiste kristlaste kaudu
kohalikus koguduses.
Piiblis on kristliku koguduse kohta mitmeid võrdpilte -
hoone, tempel, perekond, suguvõsa, preesterkond jne.
Kristlikus kõnepruugis on kogudust võrreldud ka
päästekeskusega,
sõjaväega, haiglaga,
sõjalaevaga, hooldekoduga jne.
Üks võrdpilt kogudusest on seotud inimese ihuga.
Paulus ütleb 1. Korintlastele 12:12-13:
"Sest nii nagu ihu on üks tervik ja sel on palju liikmeid,
aga kõik selle ihu liikmed, kuigi neid on palju, on üks ihu,
nõnda on ka Kristus.
Sest meie kõik oleme ühe Vaimuga ristitud üheks ihuks,
olgu juudid või kreeklased, olgu orjad või vabad,
ning me kõik oleme joodetud ühe Vaimuga."
Inimese ihu on üks keeruline süsteem,
kus iga rakk, liiges ja liige mõjutavad üksteist.
Nõnda nagu inimese ihu,
nõnda koosneb ka kogudus mitmetest erinevatest liikmetest,
kes moodustavad ühtse terviku.
Iga Jeesusesse uskuja on liidetud Püha Vaimu kaudu Temaga.
Iga Jeesusesse uskuja on osa Kristuse ihust, olles Kristuses.
Meid liidetakse Jumala ülemaailmse kogudusega,
kui usklikuks saame.
Pauluse sõnad "meie kõik oleme ühe Vaimuga ristitud üheks ihuks"
ei viita mitte veeristimisele, vaid Jumala Vaimuga ristimisele.
Ta mainib samas lauses, et oleme ka sama Vaimuga joodetud.
Püha Vaim on see, kes liidab usklikuks saanud inimese Jeesusega,
mitte veeristimine.
Kui sa usud Jeesusesse,
siis sa juba oled osa Kristuse ülemaailmsest Ihust -
Tema kogudusest.
Võib-olla sa oled varvas või sõrm,
vererakk, närvirakk, küünerakk või juukserakk jne.
Kuid me kõik vajame üksteist.
1. Korintlastele 12:14-17:
"Sest ihu ei ole üks liige, vaid paljud liikmed.
Kui jalg ütleks: Et ma ei ole käsi, siis ma ei kuulu ihusse”,
kas ta sellepärast ei kuulu ihusse?
Ja kui kõrv ütleks: Et ma ei ole silm, siis ma ei kuulu ihusse”,
kas ta sellepärast ei kuulu ihusse?
Kui kogu ihu oleks silm, kuhu jääks siis kuulmine?
Kui kogu ihu oleks kuulmine, kuhu jääks siis haistmine?"
Kõik on vajalikud.
Paulus kirjutas Korintose kogudusele, kus oli seesmisi pingeid.
Seal oli inimesi erinevatest sotsiaalsetest taustadest
ja erinevatest kultuuridest.
Inimeste sotsiaalsed ja majanduslikud erinevused
andsid tugevalt tunda.
Neid, kel oli vähem, halvustati
ja neid, kes olid paremal järjel, neid kadestati.
Nii kandusid need sotsiaalsed pinged üle ka vaimsesse sfääri.
Need, kes olid inimlikult edukamad, said koguduses ka rohkem tähelepanu
Vaikseid, vaeseid ja vähem andekaid aga ei hinnatud
ning neile ei antud ka mingit vastutust kanda.
Taoline ebaõiglane suhtumine väljendus ka armuandide hindamisel.
Neid armuande, mis olid imelised ja hästi nähtavad - neid ülistati,
samas kui teisi eirati täiega.
Paulus võrdles seda olukorda inimese ihuliikmetega.
Nii näiteks ei saa jalad kunagi nii palju tähelepanu kui käed.
Kõrvu ja kuulmist ei peeta alati sama väärtuslikuks,
kui silmi ja nägemist.
Samas aga ei saa käed korvata kunagi jalgu,
silmad kõrvu ega haistmine kuulmist.
Igal liikmel on inimihus oma oluline roll täita.
Ja isegi, et osa liikmeid võivad tunduda olulisemana
ja vajalikumana, kui teised,
ei esinda nad siiski kogu ihu.
Jumal, luues inimese, määras igale rakule, liigesele ja luule
oma kindla ja olulise ülesande.
Positsiooni, mida ükski teine liige ei saa asendada.
Nii on selle nägemine ja mõistmine koguduse kontekstis ülimalt olulised.
Selleks, et iga liige saaks hästi toimida,
vajab ta ka teisi ihuliikmeid,
kes täiendavad üksteist
ja aitavad üksteisel toimida nii, et kogu ihu toimiks.
Nii on ka koguduses.
Mitte keegi ei saa täienisti täita seda kohta,
mille Jumal on just sulle kohaliku koguduse ihus määranud.
Me võime ju ise mõelda,
et me ei too kogudusele midagi muud, kui vaid suurt kahju.
Kuid see pole tõsi.
Sa tood sinna kaasa oma isiksuse
ja sellega seoses ka imelise andide kogumi.
Oma koha leidmine ja teadvustamine koguduse ihus
on ühtaegu oluline kui ka imeline.
Kohalikud kogudused pole need
nagu nad Jumala plaanide kohaselt peaks olema
tänu sellele, et paljud kristlased tegutsevad väljaspool kogudust.
Mis aga mu käega juhtuks, kui see mu ihust eraldataks?
See kuivaks ja sureks ära.
Ning närvirakud jäävad hommikuse valuna meenutama
mu eraldatust mu käest.
Kui koguduse ihus on palju hommikust "närvivalu" -
valu tänu kaotatud liikmetele,
siis koguduse ihu ei toimi selliselt nagu üks elus ihu peaks seda tegema.
See on kui amputeeritud ja halvatud.
Nii ei ole ka usklikud ühel lainel sellega,
mida Jumal on nende jaoks plaaninud.
Seetõttu ongi nii oluline olla osa kohalikust kogudusest.
Leida endale selline kohalik kogudus ehk vaimulik kodu,
kus ma võin võtta sisse selle koha, mille Jumal on minu jaoks planeerinud
Isegi, et ükskki kodu pole täiuslik.
Piibel ütleb Koloslastele 2:19:
"...ega hoia kinni peast, kelles kogu ihu kokku liidetakse
ja koos hoitakse kõõluste ja sidemete abil,
ning kasvab Jumala kasvamist."
Koloslastele 2:19
Kuidas need ihuliikmed seal ihus tegutsevad?
Olles ühenduses peaga
teiste ihuliikmete- ja närvirakkude kaudu.
Koguduse ihu ühtsus ja koos toimimine
sõltuvad lõpuks Kristusest ehk koguduse peast.
Lisaks sellele, et me vajame üksteist,
vajame me ka ühtsust Jeesusega.
Ilma selle ühtsuseta ei saa me täita oma kohta koguduses.
Mis on Pauluse sõnul koguduse ülesanne?
Kasvada Jumala poolt seatud kasvamist.
Sest kui kogudus kasvab, kasvavad ka selle liikmed.
Parim viis hoida end vaimulikult kasvamast
on hoida eemale kohalikust kogudusest,
sest Jumal kasvatab meid usuõdede- ja vendade kaudu
sellisteks nagu Ta on meid kavandanud.
Õpetussõnades 27:17 on öeldud,
et raud ihub rauda ja inimene ihub teist inimest.
Seetõttu polegi koguduse osadus igakord nii meeldiv.
Koguduses teiste lähedal olles
õpime tundma nii iseennast, teisi kui Jumalat.
Nii et, kui tahad usus kasvada,
liitu kohe kindlasti kohaliku kogudusega.
Kui aga mitte, hoia sellest eemale.
Aga miks siis ei liitu kõik Jeesusesse uskujad
mõne kohaliku kogudusega?
See on me loomuses vältida kasvuvalusid.
Usun, et see on üks põhjustest.
Me kristlastenagi oleme loomult laisad
ega taha näha vaeva.
Me tahame küll saada, aga mitte anda.
Me otsime pigem midagi, mis on juba valmis,
kui et käime iseendid välja.
Me sööksime pigem rootsilauas, kui et valmistaksime ise süüa.
Rääkimata veel teiste järelt nõude pesemisest ja koristamisest .
1. Korintlastele 12:18-21:
"Aga nüüd on Jumal seadnud iga üksiku liikme ihu külge,
nõnda nagu tema tahtis.
Kui aga need kõik oleksid üks liige, kuhu jääks siis ihu?
Nüüd on aga küll palju liikmeid, kuid üks ihu.
Ent silm ei või öelda käele: Mul ei ole sind tarvis!”
või jälle pea jalgadele: Mul ei ole teid tarvis!”,
Jumal tahab ka koguduses asetada kõik liikmed omale kohale.
See pole niivõrd koguduse juhtide töö,
vaid Jumala töö.
Isegi, et Ta kasutab selleks koguduse eest vastutajaid.
Kuidas me leiaksime oma koha koguduse ihus?
Esiteks läbi selle, et me käime koguduses kohal;
et me otsime Jumala Sõna õpetust ja koguduse osadust.
Jumala plaan ei näe ette üksi olevaid kristlasi
ja koguduse ühtsus ning osadus ei toimi Jumala plaanide kohaselt,
kui see käiks vaid distantsilt.
Nii TV7 kui ka mõned teised kristlikud meediaallikad
pakuvad nö distants-osadust.
Kuid see ei saa kunagi asendada isiklikku kohtumist teiste kristlastega.
Oma usuõdede- ja vendadega,
kelles leiame ebatäiuslikkust ja kivi kombel hõõrumist,
mis treenib me kannatlikkust.
Üks võimalus oma koha leidmiseks on liituda mõne kodugrupiga,
kus on võimalus kohtuda teiste kristlastega
ja mitte vaid eesistuja kuklaga koguduses.
Sest seal jagatakse enamat, kui vaid: "Kuidas läheb ja käid sa siin tihti?"
Teine võimalus on liituda ühiste tegemiste- ja töödega.
Koguduses on palju võimalusi
aidata kaasa teenistuste ettevalmistamisel
ja asjade valmis panemisel ning kokku panemisel.
Ühtlasi on võimalus teenida neid,
kes pole veel leidnud oma kodu koguduse näol.
Ka oma finantsidega on võimalik aidata kaasa koguduse ehitamisele,
sest kõigiks tegevusteks läheb tarvis raha.
Me saame end ka pühendada liikmeks olemisele -
usuõeks- ja vennaks olemisele.
Me saame pühendada end vaimuliku karjatsemise alla.
Üks suurimaid põhjusi,
miks kristlased muudkui käivad ühest kogudusest teise,
on soovimatus pühendada end koguduse karjaste käe alla.
See pole enam moes.
Me võime leida oma koha ka selle läbi,
kui kutsume ja toome sõpru kogudusse.
Sest kui ma ise tunnen end koguduses hästi,
on mul lihtne kutsuda ka oma parimat sõpra kaasa.
On su koguduses selline õhkkond,
et seal on hea ja lihtne olla ning hingata
ja seetõttu on ka lihtne kutsuda oma parimat sõpra kaasa.
Või valitseb seal selline õhkkond, kuhu sa ei julgegi kedagi kutsuda,
kuna kardad, et siis nähakse, kui metsas kõik te lood omadega on.
Mu sooviks on, et kui oled käinud kusagil koguduses,
et sa siis pühenduksid sellele selliselt,
et olles käinud seal juba 2-3 korda,
tunned sa end kui perenaise- või peremehena
ning tervitad kõiki teisigi sinna tulijaid.
See on Jumala tahe, et sul oleks oma kodukogudus.
Kõik eelpool nimetatud asjad
aitavad saada osaks kohalikust kogudusest
ja sõltuvaks Jumalast ning üksteisest.
Paulus ütleb 1. Korintlastele 12:22-25:
"Vaid hoopis vastupidi -
need ihuliikmed, mis tunduvad olevat nõrgemad,
on tingimata vajalikud,
ja neid, mis meile ihus tunduvad olevat autumad,
ümbritseme erilise auga,
ning oma näotuile liikmeile anname rohkem nägusust.
Meie nägusail liikmeil ei ole seda ju tarvis.
Kuid Jumal on ihu nõnda seadnud,
et ta on andnud puudulikumale rohkem au,
et ihus ei oleks lõhestumist,
vaid et liikmed üksmeelselt muretseksid üksteise eest."
Me peame armastama üksteist ka kristlikus koguduses.
Nii nagu me enda ihus,
nii on ka kristlikus koguduses liikmeid, ande ja ülesandeid,
mida ei hinnata võrdselt osade teiste andide- või tegevustega.
Nii näiteks jäävad praktilised tegevused sageli
vaimulike tegevuste varju.
Nn "imeandide" osas
tõstetakse näiteks esile keeltega rääkimist või tervendamist,
jättes vaimude eristamise anni ja tunnetusesõnad tahaplaanile.
Ometi on koguduse terviklikkuse- ja tegutsemise seisukohalt
iga uskliku teod ning annid olulised.
Me ei tohiks ühtki neist halvustada, kadestada või häbistada,
vaid me peaks pigem julgustama ja kaitsma üksteist.
Me siseelundid on kaitstud meie sees
ja me peidame oma suguelundeid vaataja pilkude eest.
Nii on ka kristlikus koguduses palju neid, kes pole nähtavad.
Nii nagu me katame ja kaitseme oma ihuliikmeid,
nõnda peaksime ka suhtuma
oma vaiksetesse, haigetesse ja omapärastesse usukaaslastesse.
Me ei tohiks häbeneda üksteist
ja me ei tohiks ka võistelda selle nimel,
kes on kõige enam nähtav.
Pauluse sõnul on neil, kes ei tõuse esile nii palju, kui teised
üllatavalt suur ja oluline tähendus.
Nende panus on hindamatu.
1. Korintlastele 12:26:27 "Ja kui üks liige kannatab,
siis kannatavad koos temaga kõik liikmed,
ja kui ühte liiget austatakse,
siis rõõmustavad sellest ühtlasi kõik liikmed.
Teie olete aga Kristuse ihu
ning igaüks omast kohast tema liikmed."
1. Korintlastele 12:26-27
Iga liikme olulisus tõuseb esile alles siis,
kui midagi pole hästi.
Selle kohta on heaks näiteks pidalitõbi.
Tegu on närvirakke puudutava haigusega,
mis põhjustab valusat mittetoimimist.
Kui haige vigastab mõnda oma kehaosa,
on ta avatud põletikele.
Valuaisting aga ei hoiata toimunust,
mistõttu tekkinud põletik võib rahulikult toimetada kogu ihus,
juhtides halvimal juhul mõne ihuliikme -
sõrme, kõrva, nina või jalgade täieliku hävimiseni.
Samas kahaneb ka vastupanuvõime kogu haigusele.
Ühe rakugrupi haigus mõjutab oluliselt teiste kehaliikmete tegevust.
Seetõttu vajavadki usklikud üksteist, üksteist ka täiendades.
Me vajame üksteist.
Kui kusagil on pingeid ja valu, siis see mõjutab ka meid
On oluline näha teise ande ja kutsumust sama olulisena,
kui enda omi.
Kui kellegi tegemistest ja armuandidest ei hoolita,
rääkimata nende eiramisest,
mõjutab see kogu koguduse tegevust.
Kohe kindlasti.
Koguduse ühtsus oma parimal moel on imeliseks ühendusvõrgustikuks.
Selle kaudu leiame ühendust ka siis, kui olukorrad ja paigad muutuvad.
Selle kohta on hea näide Rooma kirja lõpu osast.
Paulusel oli tohutult suur ja imeline suhtlusvõrgustik.
Roomlastele16:3-5:
"Tervitage minu kaastöölisi Kristuses Jeesuses, Priskat ja Akvilat,
kes minu hinge eest oma pea on pannud kaalule,
keda ei täna üksnes mina, vaid ka kõik paganate kogudused;
tervitage ka kogudust nende kojas!
Tervitage mu armast Epainetost,
kes oli Aasia provintsis esimene pöörduma Kristuse poole!
Tervitage Maarjat, kes on teie eest palju vaeva näinud!
Tervitage Andronikost ja Juniast,
mu sugulasi ja vanglakaaslasi, kes on silmapaistvad apostlite seas;
nemad olid kristlased juba enne mind.
Tervitage Ampliatust, mu armast Issandas!
Tervitage Urbanust, meie kaastöölist Issandas,
ja mu armast Stahhüst!
Tervitage Apellest, kes on tunnustatud kristlane!
Tervitage Aristobulose omi!" jne. jne.
Roomlastele 16:3-10
See tekst on tulvil ühtsusest.
See viitab laiale tutvusringkonnale ja sõpradele üle maailma.
Paulusel oli tohutult lai suhtlusvõrgustik ajal,
mil polnud ei E-maile, Facebooki ega Twitterit.
Ka Instagrami ega Pinteresti.
Tal oli palju sõpru nii Roomas, kui teistes Lähis-Ida linnades
ja ta pidas nendega ka ühendust.
Kuid seda mitte vaid distantsilt, aga ka kohalikul tasandil,
mis püsisid seetõttu ka kauem.
Ühtsus kohaliku kogudusega avab ühtsuse kogu Kristuse Ihuga
ja seda üle kogu maailma.
Kas sul on oma võrgustik, kes võtaks su vastu,
kui peaksid mõnda teise maakonda või riiki kolima?
Kristlik kogudus on parim selline võrgustik.
Bill Hybels on öelnud,
et kohalik kogudus on maailma ainus lootus.
Teist sellist kasvupaika pole tänapäeval olemas.
Me enda peres on hetkel nii,
et lapsed on just lahkunud kodunt ja läinud õppima.
Nii oli üks mu esimesi muresid ja küsimusi,
kui nägin neid kodust lahkumas:
"On sul hea ühendus kogudusega?"
Suur osa kristlastest noori loobub oma usust
just nimelt õpingute ajal
ja selle peamiseks põhjuseks on toimiva koguduse-suhte puudumine.
Kui meie aega ei täida osadus kogudusega,
täidab seda kindlasti miski muu.
Seetõttu on nii ülimalt oluline, et kuhu iganes sa ka ei koliks,
või mis iganes muid muutusi su olukordades ei esineks,
et sa leiaksid endale sellise koguduse osaduse,
kus õpetatakse Piiblit,
kus Jeesus on kõige keskpunkt,
kus palvetatakse palju
ja kus on võimalus näha enamat, kui vaid eesistuja kukalt.
Leia endale selline kogudus
ja pühenda selle inimestele oma aega ning ressursse.
Nii näed ka aja möödudes, kuidas sa kasvad.
Või vähemalt teised näevad, et sa kasvad
ja sa saad olema hoopis teisel moel osa Jumalariigi tööst
ning sellest, mida Jumal teeb nii su enda- kui teiste eludes.
Ära jää üksi, vaid mine kohalikku kogudusse,
kus usutakse Jeesust ja Kolmainu Jumalat,
kus loetakse Piiblit ja kus palvetatakse rohkesti.
Seal on sulle oma koht.
Palume üheskoos.
Jeesus, me täname Sind Su ustavuse eest
ja selle eest, et Sa tahad kinkida meile ühtsuse
ja vaimuliku kodu, kus saame võtta vastutust
ja armastada ning olla armastatud isegi keset valusaid olukordi.
Issand, õnnista kõiki kohalikke kogudusi
nii Soomes kui üle kogu maailma.
Lase kohaliku koguduse olulisusel kasvada üha enam ja enam.
Aitäh Sulle Issand, et see on kogu maailma lootus
eraldumise ja omaette hoidmise vastu.
Jeesus, me kiidame Sind selle eest, et tahad meid juhtida ja teedki seda.
Jeesuse Kristuse nimel, aamen.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 eurot),
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Tänud, et olid meiega!
Ole rikkalikult ja mitmes erivõtmes ning alati õnnistatud!
Kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas