VARAAIT
Tere tulemast taas "Varaaita"!
Me jätkame taas seeriaga "Kristlase toitumisring".
Rääkisime eelmine kord sellest,
kuidas meie toit on tänapäeval tervislikum ja toitvam, kui eales varem.
Vähemalt Soomes.
Ühtlasi näevad asjatundjad sedagi,
kuidas köögiviljade olulisus on kasvanud igapäevases toitumises.
Vähemalt põhmõtteliselt on see nii.
Toitumissoovituste kohaselt
peaksime me iga päev sööma umbes pool kilo köögivilju.
Kui paljud meist aga söövad päevas pool kilo köögivilju?
Probleem on selles, et kõik salatid, marjad, puuviljad ja juurviljad
ei leia mitte alati teed me taldrikule.
Need kuidagi ei taha jõuda sinna.
Kuid kui meilt küsitakse me toitumise kohta, vastame:
"Jaa, ma söön peamiselt köögivilju
nagu porgandit ja rohelisi köögivilju ja rohkelt puuvilja."
Et siis, ühtpidi ütleme, et sööme,
samas kui vaikimisi mõtleme, et ei söö me neid midagi.
Sest me sööme parema meelega liha.
Nii et, köögiviljad ei leia kuidagi teed me taldrikule,
isegi, et me arvame, et me neid sööme.
Ma ise küll ei söö päevas poolt kilo köögivilju.
Ausõna ei söö.
Olen mitmes kohas küsinud,
kui paljud söövad seda poolt kilo köögivilja päevas
ja sajast inimesest umbes 5-6 on andnud märku,
et nad teevad seda.
Mis tõenäoliselt viitab ka tegelikule reaalsusele.
Ka vaimulikus elus on õigete toitainete kättesaamine
ülimalt oluline.
Me rääkisime eelmine kord Piibli piimast ja leivast,
kui me vaimuliku toidu alustaladest.
Täna aga räägime palvest,
mida tahan vägisi võrrelda ennist mainitud köögivijadega.
Kui väga ma ka ei teaks, et palvetamine on oluline ja tervislik,
ei ole see siiski alati mu vaimuliku elu reaalsus.
Minu kui mehe jaoks
on Piiblit isegi lihtsam lugeda, kui palvetada.
See võibki olla üks erinevus meeste ja naiste vahel,
kus meeste jaoks võib olla lihtsam elada oma kristlikku elu välja
läbi Piibli lugemise,
samas kui naiste jaoks on see ehk loomulikum palve kaudu.
Ma ei tea.
Kuid palve osatähtsus võrreldes kogu muu vaimse toiduga,
mis kätkeb endas Piibli lugemist, koguduse osadust
või oma usu jagamist,
võib praktikas osutuda samasuguseks,
kui köögiviljade osakaal üleüldises toidus.
Me teame teoorias, mida teha, kuid praktika näitab midagi muud.
Kuid Piibli lugemine ilma toimiva palveeluta
jääb üsnagi ühekülgseks.
Me pea küll kasvab ja kosub, aga me süda mitte.
Seetõttu tahangi tänase õpetuse kaudu julgustada sind
mõistma palve olulisust
ja selle üllatavat lihtsust keset tavalist argipäeva.
Oled sa näinud Elisa reklaami "Olgem ühenduses!"
Elisa koostööpartneriks selles vallas on olnud Asema Lapset RY.
Seda reklaami näidati teles eriti just 2017. aasta sügisel
ja see oli üks võrratu reklaam.
Lisaks kõigele muule juhitakse seal tähelepanu
vanemate ja laste vahelisele ühendusele.
Reklaamis üritab isa saada ühendust oma pojaga,
kes pole väga huvitatud isaga jutu ajamisest
või isaga koos olemisest.
Ta ei taha seda ühendust ka ei telefoni ega Facebooki teel.
Isa aga ootab ja ootab, et saada ühendust oma pojaga,
kuniks poeg saab mingi hetk korralikult peksa.
Keset seda olukorda saadab ta isale telefoni teel oma asukohaandmed,
et isa saaks talle sinna järgi minna.
Ma nutan igakord, kui seda reklaami näen.
Nii nagu selle reklaami isa,
tahab ka me taevane Isa veeta aega koos meiega
ja vestelda koos meiega.
Meil aga pole igakord aega selleks.
Või me ei julge võtta seda aega või ka ei hooli sellest.
Ma ei tea, mis on su põhjused,
mis takistavad sul veetmast aega oma taevase Isaga.
Mis takistab sind palvetamast?
Sest Jumal tahab rääkida meiega ja kuulda meid.
Ta igatseb me ligiolu järele.
Jesaja 65:2 on öeldud:
"Kogu päeva ma sirutan käsi kangekaelse rahva poole,
kes iseenese mõtetele järgnedes käib teed, mis ei ole hea."
Hoosea 14:3 "Võtke enestega kaasa sõnad
ja pöörduge Issanda poole,
öelge temale: Anna andeks kõik süü,
võta meid armulikult vastu, me toome oma huulte vilja!"
Meil on palvest sageli selline arusaam,
et see on vahend millegi saamiseks Jumalalt.
Kuid Jumal on loonud palve eelkõige ühenduse pidamise kanaliks.
Enam-vähem selliseks nagu mobiiltelefongi seda on.
Lihtsalt selle vahega, et me ei vaja palve jaoks mingit vidinat
Palve pole mõeldud vaid hädaolukordade jaoks,
vaid iga aja ja hetke jaoks.
Palve võib väljenduda nii sõnades kui mõtete vahetuse tasandil.
Selleks pole vaja teatud asendit või kohta.
Selleks pole vaja mingit kindlat meeleseisundit
või kindlat aega päevas,
vaid me võime olla pidevalt Jumalaga ühenduses.
Ma võin olla Jumalaga ühenduses just praegu ja ma olengi seda.
Siin kõneledes võin ma samal ajal palvetada Ta poole
paludes Tema abi ja tuues Talle au kogu selle aja.
Me võime olla selliselt ühenduses Temaga,
et laseme Tal mõjutada oma mõtteid, suhtumisi ja otsuseidki.
Me võime paluda igas olukorras.
Psalmides on palju näiteid palve kohta erinevates eluolukordades.
Näiteks selline:
"Issand kuuleb mu anumist, Issand võtab vastu mu palve."
Psalmid 6:10
Jumal on tõotanud kuulda ja vastata.
Palve hädaolukorras.
"Ja hüüa mind appi ahastuse päeval;
siis ma tõmban su sellest välja ja sina annad mulle au!”
Psalmid 50:15
See on eeldavasti kõige tuttavam palveviis me jaoks.
Seda loetud salmi on nimetatud ka Jumala telefoninumbriks.
Kui kaugel me ka Jumalast poleks, me hüüame Teda appi.
Kuid seda sageli alles siis,
kui oleme esmalt proovinud kõiki muid variante.
Kuid me võime omal moel ja oma sõnadega hüüda Teda appi.
Hädasolijat ei pea üldiselt õpetama, kuidas paluda,
vaid häda ise loob viisid, kuidas paluda ja hüüda appi Jumalat.
Kui tõeline häda on käes, tuleb palve otse me südamest.
"Jumal, kui ma üldse olen kunagi Su abi vajanud,
siis ma vajan seda praegu."
Jumal on tõotanud vastata ja aidata,
kuid Tema abi ei sarnane heategevuslikule abile,
kus aidatavalt ei oodata ja paljude meelest ei tohigi oodata
midagi vastutasuks.
Jumal aga ootab midagi vastu.
Mitte, et peaksime Ta käest ostma palvevastuseid,
aga Ta tahab muuta inimest selliselt,
et too ei sattuks enam sarnasesse olukorda.
Vähemalt mitte omaenda süü tõttu.
Jumal tahab, et õpiksime austama Teda Jumalana.
Seetõttu ei tahagi Jumal lihtsalt niisama aidata meid,
vaid Ta igatseb püsiva kontakti järele meiega.
Ta tahab muuta meid palve kaudu.
Meil kõigil on kindlasti kogemusi taolise palvega.
Taoliste olukordadega kaasneb sageli ka igasugu lubadusi.
"Jumal, kui Sa mind nüüd selles olukorras aitad,
teenin Sind kuni elupäevade lõpuni."
Või muud sarnased lubadused,
mida Jumal võib meile aastaid hiljem meelde tuletada.
Lubadusi nagu: "Kui mind aitad, siis ka austan Sind."
Jumal tuletab meile neid meelde: "Mäletad, mida tookord lubasid?
Mäletad sa? Ma nüüd ootan seda su käest."
Näiteks palve meeleheitlikus olukorras.
Psalmid 3:1-8: "Taaveti laul,
kui ta oma poja Absalomi eest põgenes:
Issand, kui palju on mul vaenlasi,
palju on neid, kes tõusevad mu vastu.
Paljud ütlevad mu hingele: "Ei ole temal päästet Jumalas!”
Aga sina, Issand, oled kilbiks mu ees, minu au, sa tõstad mu pea üles.
Oma häälega ma hüüan Issanda poole
ja ta vastab minule oma pühalt mäelt.
Ma heitsin maha ja uinusin;
ma ärkasin unest, sest Issand toetab mind.
Ei ma karda rahva musttuhandeid,
kes igalt poolt on endid seadnud minu vastu.
Tõuse, Issand, päästa mind, mu Jumal!"
Taaveti oma poeg - Absalom, oli haaranud võimu enda kätte,
mispeale isa pidi kiiresti põgenema.
See oli Taaveti jaoks kindlasti äärmiselt alandav, raske
ja valus kogemus.
Sest ta teadis, et kogu see lugu oli tingitud ta oma pattude tõttu.
Tema abielurikkumisest Batsebaga.
Taavet ei hakanud sõdima oma pojaga,
vaid põgenes
ja palvetas.
Ta muudkui palvetas ja palvetas.
Ta valas palves välja kogu oma mure, meeleheite ja häbi.
Ta toetus Jumalale ja lootis, et Jumal vastab talle.
Seda lausa selliselt,
et palve aitas Taavetil isegi uinuda.
Seda sõltumata suurest meeleheitest ja hirmust.
Kui mõelda sellele olukorrale,
siis eeldavasti mitte kellelgi meist pole olnud nii kohutavat, häbiväärset,
nii suurt pettumust ja meeleheidet valmistavat olukorda,
kui see, mida Taavet tänu oma pojale koges.
Pojale, kes tõusis ta vastu ja häbistas teda,
rikkudes ka abielu ühega Taaveti liignaistest.
Ta tegi kõikvõimaliku,
mille kaudu öelda oma isale: "Sa pole mitte keegi!"
Kui me kogeme ebaõiglust või valskust
või saame mõne kaotuse osaliseks,
siis mida me teeme?
Kas asume kätte maksma või palume Jumalat?
Kas jätame selle loo Jumala hoolde
isegi, kui tahaks mööda seina üles ronida?
Palve on meie vahend saada ühendust Jumalaga
isegi keset kõige suuremat meeleheidet või hirmu.
Isegi keset kõige suuremat pettumust.
Siis, kui saad teada parandamatust haigusest;
siis, kui su abikaasa on sind petnud;
siis, kui oled ise abikaasat petnud
või jäänud sõbrale laenamise tõttu ilma oma varast;
siis, kui oled pettunud mõnes oma kallis lähedases.
Sellistelgi aegadel on meil võimalus paluda,
teades, et Jumal kuuleb meid
ja võib kinkida meile ka rahuliku une, mis on suur kingitus.
Palve patuvalus.
"Taaveti õpetuslaul.
Õnnis on see, kelle üleastumine on andeks antud,
kelle patt on kinni kaetud.
Õnnis on inimene, kellele Issand pahategu ei arvesta
ja kelle vaimus ei ole kavalust.
Kui ma vaikisin,
nõrkesid mu luud-liikmed mu päevasest oigamisest.
Sest päevad ja ööd oli su käsi raskesti mu peal;
mu üdi on ära kuivanud nagu suvekuumuses.
Oma patu ma andsin sulle teada ja oma pahategu ma ei katnud kinni;
ma ütlesin: Ma tunnistan Issandale oma üleastumised.”
Siis andsid sina mu patu süüteo andeks.
Sellepärast palugu sind kõik vagad sel ajal, kui sa oled leitav;
tõepoolest, suurte vete tulv ei ulatu nende ligi.
Sina oled mulle peidupaigaks, sa hoiad mind õnnetuse eest;
sa ümbritsed mind pääsemise hõiskamisega."
Psalmid 32:1-7
See palve on seotud olukorraga,
kus Taavet oli rikkunud abielu oma naabrinaisega.
Ta püüdis teha näo nagu midagi poleks juhtunud,
kuid ta südametunnistus ei andnud talle rahu.
Näriv süütunne röövis ta rõõmu, jõu ja ööune.
Taavet ärkas peale kõike juhtunut igal ööl higisena üles,
kogedes tohutut ängi.
Üritas jääda magama, kuid asjata.
Käis külmkapi juures, vaatas telekast midagi,
aga ei saanud ikka kuidagi und,
sest see üks asi näris ta sees ühel kohutaval moel.
Kuid palve oli see, mille kaudu ta sai tunnistada Jumalale kõik oma patud.
See Psalm ei kajasta küll seda, kuidas prohvet Naatan ta peatas,
öeldes: "Sina oled see mees!"
"Sina oled see mees!"
Kuid kui Taavet tõi kogu selle loo Jumala ette,
sai ta ka oma patud andeks ning rõõm ja rahu täitsid ta südame.
Ühtlasi sai ta ka oma une tagasi.
Palve on meie võimalus saada Jumalaga ühendust siis,
kui süütunne vaevab.
Palve on võimalus, mille kaudu saada patud andeks.
Selleks pole tingimata teisi inimesi tarvis,
sest Jumal võib täita me südame ka ainuüksi siis,
kui tunnistame Talle oma patud ja palume andeks Ta käest.
Kuigi vahel läheb selleks ka abi tarvis.
Vahel me vajame kedagi,
kes kuulutaks meile Jeesuse nimel me patud andeks.
Kuid siis on veel ka tänupalve.
Taavet ütles: "Ma tänan Issandat ta õigluse eest
ja laulan kiitust Issanda, Kõigekõrgema nimele."
Psalmid 7:18
"Nõnda ma tahan sind tänada oma eluaja;
sinu nimel ma tõstan üles oma pihud."
Psalmid 63:5
"Ärge muretsege ühtigi,
vaid teie vajadused saagu kõiges Jumalale teatavaks
tänuütlemisega palumises ja anumises.
Ja Jumala rahu, mis on ülem kui kogu mõistmine,
hoiab teie südamed ja mõtted Kristuses Jeesuses."
Filiplastele 4:6-7
Tänu on oluline osa kristlase palveelust.
Palve ei tohiks olla vaid üks õhkamine ja anumine,
vaid see peaks kätkema endas ka rõõmustust ja tänu.
Meil on palju enam asju, mille eest tänada Jumalat,
kui et mida paluda Ta käest.
Miljon korda rohkem.
Seetõttu oleks ka vahel hea planeerida oma palveid.
Selles pole midagi halba.
Nii näiteks oleks hea alustada palvet tänuga.
Sest kui tänad on Jumalat,
on ka lihtsam uskuda, et Ta vastab su palvetele.
Jumal rõõmustab oma laste tänulikkuse üle.
Taavet ütleb Psalmides 22:4: "Ja ometi oled sina püha,
kelle trooniks on Iisraeli kiituslaulud."
Kui palju sa tänad ja kiidad Jumalat oma palveis?
Selles on võimalik kasvada.
Me võime tänada Jumalat palves, aga me võime ka ülistada Teda palves
Taavet kirjutab Psalmides 35:18 järgmist:
"Siis ma tänan sind suures koguduses ja kiidan sind hulga rahva seas."
Psalmid 66:17: "Tema poole ma hüüdsin oma suuga
ja tema ülistus oli mu keelel."
Mis vahe on tänamisel ja ülistamisel?
Me täname Jumalat selle eest, mida Ta on meile andnud
ja ülistame Teda selle eest, kes Ta on.
On sul kerge ülistada Jumalat?
Seegi on asi, milles on võimalik kasvada.
Mitte vaid selleks, et see aitaks meid saada paremale palvelainele,
aga ka selleks, et Jumal väärib kogu meie kiitust ja au.
Vahel ma mõtlen, mida küll keegi mõtleks,
kui näeks ja kuuleks mind hüüdmas oma autos Jumala poole
või seda, kui käin kontoris edasi-tagasi ja ülistan Jumalat.
Mõni võiks selle peale öelda:
"Ta on ikka täitsa segi."
Kuid Jumalat ülistades saame keskenduda vaid Talle,
hoolimata grammigi sellest, mida keegi võiks arvata.
Vahel on täitsa hea teha seda vaid omaette.
Siis on veel ka selline asi nagu südamepalve.
Psalmid 51:8: "Vaata, sul on hea meel tõest,
mis asub südame põhjas,
ja salajas annad sa mulle tarkust teada."
Palve pole vaid sõnade ette vuristamine Jumalale,
vaid see on südamekõne ja mõtete jagamine Temaga.
Selle tegemine on võimalik igal ajal.
Palves on võimalik olla koguaeg,
nii nagu Jumala ligioluski.
Piibel ei õpeta meile, et peame omama kindlaid palveaegu,
kuigi eks needki aita meil püsida palves.
Pigem õhutatakse meid
olema jätkuvalt täidetud Püha Vaimuga
ja ühenduses Jumalaga kogu aja.
Nagu ennist ütlesin -
ma võin selle saate ajalgi paluda Jumalat.
Võid ehk imestada, miks mul need kõrvaklapid on?
Et kas olen unustanud need endale kaela?
Kuid Jumalaga palveühenduses olemine
on sama, kui meil oleks pidevalt kõrvaklapid kõrvas.
Sellised kahepoolsed, millel on ka mikrofon küljes.
Jumal tahab kuulda meid kogu aja ja ka rääkida meiega kogu aja.
Mis ongi enam-vähem sama, nagu kõrvaklappide kandmine.
Klappide, millel on ka mikrofon.
Jumal räägib
ja ma võin samuti rääkida Talle oma mõtetest kogu aja.
Nii et, ühtpidi see käib kui nende kõrvaklappide kaudu,
aga teisalt pole palves vaja mingeid seadmeid.
Kuulav palve.
Psalmid 95:7 "Sest tema on meie Jumal
ja meie tema karjamaa rahvas ja lambad, kes on tema käe all.
Täna, kui te kuulete ta häält..."
Me oleme sageli hästi kärmad palvet lõpetama,
kui oleme kõik oma mured Jumalale ette kandnud.
Mul on sageli Jumalast selline pilt, et kui olen ära palvetanud,
siis Jumal tahaks ka midagi öelda, aga näeb juba mu kukalt ja selga,
sest mul on nii ütlemata kiire ära minemisega.
Mul on kõik öeldud ja ma unustan kogu kiituse ning tänu,
sest mu enda asjad on mulle need kõikse olulisemad.
Kuid Jumal tahab ka rääkida meiega.
Meil aga pole aega selleks või me ei oska Teda kuulata.
Või meil pole ka mahti Teda kuulata.
Nii juhtubki, et kui Jumal tahab midagi öelda,
näeb Ta vaid mu selga.
Palves kuulamist on võimalik õppida,
jäädes pisut kauemaks Jumala ligiollu.
Usun seesmisesse sõnasse - sellesse, et Jumal kõnetab mu vaimu.
Seda sageli nii läbi Piibli kui palve.
Ma ise kuulen Jumala kõnetust seesmise, vaikse, kindla teadmisena:
"Nii see on. See on see, mida Jumal mõtleb."
Sa lihtsalt tead, et nii on.
Ja see tuleb sageli esile
läbi Piibli lugemise- ja sellele järgneva palve kaudu.
Kuid samas tuleb see tunnetus alati Jumala Sõna põhjal läbi katsuda.
Jüngrid palusid Jeesust, et Ta õpetaks neid palvetama.
Mis puutub palvesse,
siis me oleme selles vallas kõik erinevad.
Palveelu mõjutab meie olemust ja temperamenti.
Osade jaoks on palvele keskendumine lihtne ja loomulik,
samas kui teiste jaoks on raskem jääda vaikseks
ja koondada oma mõtted Jumalaga suhtlemisele.
Seetõttu peakski palveelus olema ruumi paindlikkusele.
Mitte kõik pole kutsutud palvevõitlejateks;
järeleandmatuteks eestpalvetajateks.
Palvemudeleid ei tohiks lüüa rangetesse raamidesse.
Kui sul on lihtsam keskenduda palvele kõndides,
siis kõnni ja palveta.
Kui sulle meeldib palve ajal seista, istuda või pikali olla,
siis tee seda.
Kõige olulisem on see, et suhtled Jumalaga.
Osade jaoks on lihtne panna oma palved kirja
ja teised räägivad Jumalaga kui oma sõbraga.
Selleski pole midagi halba.
Kui Jeesus palvetas,
siis Ta jüngrid palusid, et Ta õpetaks neidki palvetama
nõnda nagu Ristija Johannes oli oma järgijaid õpetanud.
Me õpime palvetamist teiste käest,
sest keegi pole sündinud meisterpalvetajaks.
Seda isegi mitte peale uuestisündi.
Seetõttu ei pea ka muretsema, kui sa ei oska paluda.
Jeesus õpetas oma jüngreid ja ütles: "Teie paluge siis nii.",
andes neile seejärel Meie Isa palve.
Jeesuse palves polnud oluline mitte stiil vaid sisu.
Jeesuse palve keskendus esmalt Jumalale,
seejärel me vajadustele,
seejärel pattude andestamisele
ja seejärel kaitse palumisele.
Samas ma ei usu, et Jeesus ootas,
et jüngrid jääkski paluma vaid selle etteantud palve põhjal.
Küsimus pole sõnades, vaid me suhtumises.
Jumal tahab, et räägiksime ja suhtleksime Temaga koguaeg
ja et ka võtaksime Teda kuulda koguaeg.
Me vajame seda väga.
Sama palju, kui köögivilju oma taldrikule.
Mida sa tahaks just praegu Jumala ees paluda?
Palume üheskoos.
Issand, õpeta meid palvetama.
Tõmba meid üha enam palve sisse.
Aitäh, et teed seda!
Aitäh, et kõnetad meid palve kaudu
ja et me saame rääkida Sinuga palve kaudu.
Sa igatsed ühenduse järele meiega
nagu see reklaami isa igatses ühenduse järele oma pojaga.
Sa armastad meid ja tahad, et oleksime ühenduses Sinuga.
Jeesuse nimel, aamen.
Tänud, et olid meiega.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 eurot)
või teha ka pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Me jätkame taas 2 nädala pärast
rääkides siis veel ühe korra kristlase toitumisringist.
Seniks aga rohkelt õnnistusi ja näeme taas!
Tõlge: Anne-Ly Raukas