VARAAIT
Tervitus
ja tere tulemast taas "Varaaita"!
Jätkame täna sarjaga "Kristlase toitumisring",
rääkides täna Piiblis leiduvast vitamiinipaketist.
Igaüks meist on kuulnud toitvast ja tervislikust toidust.
Osad on osanud seda isegi nautida vahel.
Soomlaste toitumiskultuur
on viimaste aastakümnetega tohutult palju muutunud
ja me toidvalik on muutunud üha mitmekülgsemaks
ja tervislikumaks.
Vähemalt teoorias.
Sest praktikas kaldume me ikka rohkem
vähem toitva,
lihtsama ja sageli ka odavama toidu poole.
Sest ebatervislik toit tundub olema odavam kui tervislik.
Osad küll ütlevad, et see pole nii, kuid ma julgen väita, et on ikka küll.
Samas aga ei mõtle me mitte alati toiteväärtusele ja vitamiinidele,
kui tahame kõhtu täis saada.
Või ka siis, kui soovime kaalu kaotada.
See oli juba mõnda aega tagasi,
kui tahtsin kiiresti ja efektiivselt kaalust alla võtta.
Tahtsin kaotada vähemalt 10 kilo.
Vaid selle läbi, et sõin vähem.
Lugesin iga päev vaid kaloreid ja ei midagi muud, kui vaid kaloreid.
Ma ei liikunud suurt palju rohkem, aga kaloreid lugesin täiega.
Tulemuseks tõesti oligi 10-kilone kaalukaotus,
kuid mu sisikond hakkas endast märku andma.
Peale analüüside andmist sain teada,
et mu B-vitamiini varud olid ikka korralikult alla soovitava.
Nii lõpetasin oma dieedi
ja hakkasin taas võtma korralikult nii D-vitamiini kui muidki asju.
Ja nii on ka mu näidud enam-vähem normis jälle.
Kuigi, ka mu kaal on hakanud jälle tõusma.
Mu probleemiks pole siiski see, kui palju ma söön,
kuivõrd see, mida ma söön.
Kuigi vahel ikka see ka, kui palju ma söön,
sest vahel lihtsalt ei jaksa olla söömata.
Nii näiteks sain eile õhtul ülihead Nepaali toitu,
mida ei saanud kohe mitte söömata jätta.
Samas aga kahetsesin hiljem, kui ööuni oli selletõttu rikutud.
Oled sa vahel näinud taolist toitumisringi?
Mäletan üht sellist juba oma kooliajast.
Kuigi arusaam tervislikust toidust on ajapikku pisut muutunud,
on palju jäänud siiski ka samaks.
Tervisliku toiduringi osaks
peetakse muu hulgas ka kartulit, leiba ja teraviljatooteid.
Teise osana köögivilju, marju ja puuvilju.
Kolmandana liha, kala ja mune
ning neljanda osana piimatooteid, rasvu ja maiustusi.
Meid julgustatakse tarbima neid kõiki, tehes seda targalt ja tasakaalukalt,
et neist võiks olla kasu.
Kuidas aga on me vaimuliku eluga?
Ma ei tunne kedagi,
kelle probleemiks oleks liialt suur vaimse toidu hulk.
Võimalik, et kui inimesel on liiga raske ja tal on erinevaid probleeme,
et neid püütakse siis katta mingite vaimsete asjadega.
Kuid samas usun siiski, et üleüldises mõttes
pole meil probleemi vaimse liigsöömisega.
Pigem on tegu alatoitumisega.
Kuid lisaks sellele on oluline ja valulik küsimus see,
millega ma end toidan?
Ka vaimses mõttes on oluline toituda tervislikult,
sest vale vaimne toitumine
peegeldub varem või hiljem ka mu usuelus.
Nii on oluline tarbida toitvat toitu.
Kristlase elus võrreldakse Piiblit sageli toiduga.
See on kui raudne vitamiinipakett, kus vaimseks eluks vajalikud ained
on kõik õiges, nauditavas ja kergesti imenduvas vormis.
Peetrus kirjutas 1. Peetruse 2:1-2 nii:
"Pange siis maha kogu kurjus ja kogu kavalus ja silmakirjatsemine,
kadetsemine ja mis tahes keelepeks!
Nagu äsjasündinud lapsed igatsege vaimulikku selget piima,
et te selle varal kasvaksite pääste poole."
Selleks, et saada Piiblist kui toidust kasu
ja saada osa selle tõotustest,
peame seda nautima õige suhtumisega.
Me peame parandama meelt ja loobuma kõigest sellest,
mille kohta Jumal oma Sõnas ütleb, et see on vale.
Sest kangekaelne suhtumine ei ammuta Piiblist mitte midagi.
Ka kui ma loen Piiblit nii,
et vaid analüüsin, arvustan ja kritiseerin seda,
siis see ei muuda mind kuidagi.
Mu kriitiline meel takistab sel kõigel kinnitumast mu ellu.
Kui aga tahan võtta selle kõik vastu,
muudavad Jumala Sõnas olevad sõnad
kogu mu elu.
Peetrus võrdleb Piiblit emapiimaga,
mille kohta on öeldud, et see on maailma kõige toitainerikkam toit,
mis hoiab kõige loiumadki kujud elus.
See kaitseb väikest last
ja varustab teda kogu vajaliku "ehitusmaterjaliga",
et kasvada terveks ja tugevaks.
Piibel on emapiimaks igale kristlastele.
Sama innukalt, kui laps imeb emapiima,
sama innukalt peaks ka meie janunema Jumala Sõna järele.
Kui sul on lapsi, siis sa tead, mil moel laps ammutab emapiima.
Kui ema astub tuppa, tunneb laps selle pea koheselt ära
ja hakkab tegema häält.
Niipea, kui laps tajub lähedal olevat rinda,
hakkab ta suu juba käima,
pöörates innukalt täiesti õigesse suunda.
See on see, kui innukalt peaks ka meie
ammutama Jumala Sõna.
Sest see toidab ja kaitseb me vaimulikku elu.
Jeesus vastas kõrbes oma kiusajale nii:
"Kirjutatud on: Inimene ei ela üksnes leivast,
vaid igast sõnast, mis lähtub Jumala suust.”
Matteuse 4:4
Maine toidus on oluline,
kuid vaimne toidus on sellest veelgi olulisem.
Meie ja me hing elame Jumala Sõnast.
Seetõttu on Tema sõnade nautimine kõige mõistlikum, võrratum
ja tähendusrikkam aja kasutamine, mida võiks elaes ette kujutada.
Ma ise aga eiran seda liigagi palju.
Seda sõltumata sellest, et tean, et see on tõsi.
Miski aga minus kogeb vastumeelsust Jumala Sõna suhtes.
Jeesus kasutas saatanale vastates 5. Moosese raamatut,
kus 5. Moosese 8:3 on öeldud:
"Tema alandas sind ja laskis sind nälgida,
ja ta söötis sind mannaga,
mida ei tundnud sina ega su vanemad,
et teha sulle teatavaks, et inimene ei ela üksnes leivast,
vaid inimene elab kõigest, mis lähtub Issanda suust."
Jumal lasi oma rahval kogeda kõrbes esmalt nälga,
et ta alanduks võtma vastu seda leiba, mida Tema tahtis neile anda.
Nende kõrberännaku ajal sadas laagri ümber igal hommikul
valget, õhukest ja meemaitselist ainet,
mille kohta rahvas ütles: "Ma-na" ehk "Mis see on?",
millest see toit saigi endale nimeks manna.
Piltlikult öeldes on ka Piiblit võrreldud sageli mannaga,
mille Jumal annab taevast ja millest Jumala rahvas elab.
Piibel on see toidus,
millega Jumal hoiab oma rahva praeguse aja kõrbes elus.
On märkimisväärne,
et seda mannat pidi nautima igal hommikul,
mida jagus igaks päevaks oma vastav jagu.
Vaid reedeti, sabati eelsel päeval,
oli seda nii palju, et sellest piisas kahe päeva toiduks.
Kui mannat koguti korraga liiga palju, läksid sellele ussid sisse.
Piibli sõna on sarnane mannale,
mistõttu seda peaks igapäevaselt tarbima
vaid teatud hulga.
Ja nii nagu manna varustus lõppes, kui nad Kaananimaale jõudsid,
nõnda ei vajata ka enam taevas Piiblit.
Jeesus võrdles ka ennast selle mannaga,
öeldes Johannese 6:48-50 nii: "Mina olen eluleib.
Teie esiisad sõid kõrbes mannat, ja surid.
See on leib, mis taevast alla tuleb, et inimene sellest sööks ega sureks."
Piibli kõige kesksemaks sõnumiks
on Jeesuse lepitustöö.
Piibel kingib meile usku Jeesusesse, kes päästab meid igavesest surmast
ja igavesest lahutatusest Jumalast.
On ka öeldud, et Piibel hoiab sind eemal patust
ja samas ka patt Piiblist.
Piibel on maailma parim antibiootikum kogu patu saastatuse vastu.
Oluline küsimus on siis see, kuidas seda toitu mäluda?
Peab tõdema, et kõik tõlgendavad Piiblit.
Nii räägingi täna teise asjana Piibli tõlgendamisest.
Jeesus rääkis Luuka evangeeliumis hästi tuntud tähendamissõna külvajast
mis räägib Jumala Sõna kuulmisest.
Seeme, mida külvaja külvas, oli Jumala Sõna.
Osa sellest langes kaljule, teine tee äärde,
osa ohakate sekka ja osa heasse pinnasesse.
Nii ütles Jeesus selle tähendamissõna lõpuks
Luuka 8:18: "Pidage siis silmas, kuidas te kuulete!
Sest kellel on, sellele antakse,
ja kellel ei ole,
sellelt võetakse seegi, mis ta arvab enesel olevat.”
Luuka 8:18
Nende salmide valguses on see tohutult oluline,
kuidas me võtame vastu Jumala Sõna.
Küsimus pole vaid selle lugemises,
aga ka selles, kuidas selle vastu võtame.
Jeesus ütles: "Pidage siis silmas, kuidas te kuulete!"
Pidage silmas, kuidas seda tõlgendate
ja kuidas seda oma ellu rakendate.
Jumala Sõna ehk Piiblit tuntakse sisuliselt kogu maailmas.
Ja ometi tõlgendatakse seda ikka väga erinevatel viisidel.
Osade jaoks on Piibel käskude-keeldude raamat,
teistele õpik, kolmandatele kasutusjuhend,
neljandatele mingi arusaamatu jura.
Osadele lõputu uurimisallikas.
Kristlaste jaoks on see usaldusväärne teejuht,
mis viib päästva usuni ja Jumalale meelepärase eluni.
Endale on oluline teadvustada,
et Piiblit on võimatu lugeda ilma seda tõlgitsemata.
Osa inimesi ütleb, et vaid Piibel on nende ainsaks teejuhiks elus
ja mitte mingite inimeste tõlgendused Piiblist.
Kuid ma ei usu seda.
Me kõik tõlgendame Piiblit seda lugedes,
tehes seda läbi teatud prillide ja alati.
Selleks, et me ei elaks tühja.
Seetõttu on ka oluline küsida endalt, milliste prillidega ma oma Piiblit loen?
Me Piibli tõlgendamist mõjutab suuremal või vähemal moel
me oma loomus.
Melanhoolik on osav leidma Piiblist üles kõik need kohad,
kus nuheldakse ja hoiatatakse Piibli lugejat.
Sangviinik jälle keskendub pigem sellele,
kus on midagi head ja toimumas ning kust leiab julgustust.
Flegmaatik aga võib teha samadest salmidest
hoopis mõne muu järelduse, kui koleerik.
Seetõttu oleks ka hea lugeda Piiblit koos teistega,
sest nii näeksime ühte ja sama kohta erinevatest vaatenurkadest.
See võib olla üsnagi otsustav,
kui korraga näen, et mõni asi võib olla ka teistmoodi.
Ka me kasvatus mõjutab me Piibli tõlgitsemist.
See, mida meile on õpetatud ja mida on rõhutatud;
see, millele on keskendutud -
see kõik mõjutab samuti me Piibli tõlgendamist.
Ka me kogemused mängivad selles rollis.
Nii näiteks, kui oleme tõsiselt pettunud kelleski,
keda pidasime tõeliselt vaimulikuks inimeseks,
siis me püüame mitte tõlgendada Piiblit
nii nagu tema seda teeb.
Püüame kui hoida distantsi ja mitte temaga samastumist,
mõeldes: "Ma tõlgitsen Piiblit kohe kindlasti teisiti!"
Kui aga oleme saanud osa mõnest võrratust vaimsest kogemusest,
siis me tõlgitseme mõnda piiblisalmi või lausa kogu Piiblit
selle kogemuse kaudu.
Ka me enda soovid võivad mõjutada me Piibli tõlgitsemist.
Kui inimesed soovivad midagi oma ellu,
siis nad otsivad sellele Piiblist kinnitust.
Nii leiavad nad ka sageli mõne salmi, mis toetab nende soove.
Me oleme enam kui osavad tõlgitsema Piiblit
oma soovide ja tahte kohaselt.
Kui palju need aga juhivad mu Piibli tõlgitsemist?
Kui palju mu eesmärgid, soovid, tunded ja pürgimused
mõjutavad mu Piibli tõlgitsemist?
Sest need kohe kindlasti mõjutavad.
Ka mu vaimulik taust mõjutab mu Piibli tõlgitsemist.
Isegi, et luterlane, nelipühilane, katoliiklane ja õigeusklik
loeksid ühte ja sama piiblisalmi,
võiksid nende arusaamad sellest olla üksteisest üsnagi erinevad.
Nii avaldab ka me vaimulik taust alati oma mõju.
Nii nagu avaldab mõju me keskkondki.
Öeldakse, et iga inimene on oma ajastu laps,
mis on enam kui tõsi.
Mu ajastu mõjutab mu suhtumist Piiblisse
minust endast sõltumata.
Seetõttu oleksk hea mõelda,
kust üks või teine mu tõlgendus on tegelikult alguse saanud?
Kust ma küll sellise mõtte olen saanud?
Mis on seda mõjutanud?
On need pärit Piiblist endast
või nn teaduslikust maailmast?
Ühtlasi tuleb olla teadlik oma "prillidest" ehk vaatest
ehk siis sellest, mis on see,
mis mu tõlgendusi kõige enam mõjutab
või ka mitmed asjad koos, mis võivad mõjutada.
Ühtlasi tuleb meeles pidada,
et vaid minu tõlgendus Piiblist pole see ainuõige.
Sest ma võin ka eksida.
Piibel ütleb, et kõik eksivad ühel või teisel moel.
Kui Piibli ja minu arusaamise vahel on vastuolu,
siis fakt on see, et see pole alati tingitud Piiblist.
Piibel on eksimatu, mina mitte.
Tõlgitsemisega käib kaasas ka see,
et me ei mõista Piiblit tänu omaenda arusaamisele,
vaid me vajame selleks ka Püha Vaimu tõlgendust,
kes avab meile Piiblit.
Jeesus ütleb Johannese 16:13-14 nii:
"Aga kui tema, Tõe Vaim, tuleb, juhib ta teid kogu tõesse,
sest tema ei räägi iseenesest, vaid ta räägib, mida kuuleb,
ja ta kuulutab teile tulevasi asju.
Tema kirgastab mind,
sest ta võtab minu omast ja kuulutab teile."
Johannese 16:13-14
Selleks, et me mõistaks Piiblit nii
nagu Jumal tahab, et me seda mõistaks,
vajame me Püha Vaimu abi
ja Tema poolset asjade avamist.
Ta on tulnud maailma just selleks, et õpetada meile Piiblit
ja seda, kes Jeesus on ning mida ja miks Ta on teinud.
Ilma Püha Vaimuta
juhib me oma taust me Piibli tõlgitsemist.
Jumal on Püha Vaimu läbi kohal,
avades meile Piibli sõna ja tuletades meile seda meele.
Ta on pidevalt kohal,
oodates, mil ometi avada sulle Piiblit ja kõneleda Sulle selle kaudu.
Ta soovib rääkida sulle Jeesusest selle Raamatu kaudu.
Igakord, kui avan Piibli, peaksin andma Pühale Vaimule loa
avada mulle selle kaudu Jeesust.
Kuid isegi, et meil on Püha Vaim,
oskame me siiski tõlgitseda Piiblit ühekülgselt ja isegi valesti.
Huvitav lugu.
Rääkides veel tõlgitsemisest,
siis milline on mu tõlgitsemise horisont?
Mul on oluline teadvustada endale,
et mul on alati oma tõlgitsemse horisont.
Mingi asi, mis juhib üleüldiselt mu Piibli tõlgitsemist.
Sageli on selleks vaid mingi üks asi.
Jeesuse aegadel juhtis juutide Pühakirja tõlgitsemist
kindel arusaam Moosese seadustest.
2. Korintlastele 3:14:
"Kuid nende mõtteviis on paadunud.
Veel tänapäevani jääb Vana Testamendi lugemise peale
seesama kate,
seda ei kergitata,
sest see eemaldatakse alles Kristuses."
Juudid nägid Moosese seadustes päästeteed.
Kui inimene pidas neid käske, sai ta ka päästetud
ja kui mitte, polnud tal lootustki päästele.
Taoline arusaam oli nii tugevalt juurdunud juutide meeltesse,
et nad ei suutnud uskuda,
et Jeesus oli tulnud neid vabastama käsuseaduse orjusest.
Alles siis, kui inimene tahab uskuda, et Jeesus on lepitanud ta patud,
saab ta ka vabaks sellest käsuseaduse kattest,
nähes armu Kristuses.
Meiegi võime vahel innustuda mõnest vaimsest asjast nii palju,
et hakkame seda pidama mingiks üleüldiseks vaimseks võtmeks
kõigile vaimuliku eluga seotud küsimustele.
Nii hakkame Piiblitki lugema vaid läbi selle ühe vaatenurga,
olemata sellest vahel isegi teadlikud.
See on nähtav sellegi kaudu,
kui juhime vestluse ikka ja jälle ühe ja sama teema juurde.
Selleks asjaks võib kujuneda kristlase maine edu,
ristimisküsimused, õpetus Pühast Vaimust,
poliitiline mõju avaldamine, evangeliseerimine või tervenemine.
Mis iganes asi.
Seni, kuni me ei teadvusta endale seda vaid ühele asjale keskendumist,
võivad me elu ja Piibli tõlgendamine hakata selletõttu kiiva kiskuma.
Halvimal juhul võib see viia äralangemiseni Kristuse armust.
Seetõttu ütleski Paulus 2. Korintlastele 10:5 järgmist:
"...ja purustame iga kõrkuse, mis tõstab end jumalatunnetuse vastu,
ja me võtame vangi Kristuse sõnakuulmisse kõik mõtted."
Jeesus ütles Johannese 5:46:
"Sest kui te usuksite Moosest, siis te usuksite ka mind,
sest tema on kirjutanud minust."
Piibel annab meile vaid ühe üldvõtme,
mille kaudu tõlgitseda kõike, mis Piiblis on kirjas.
Selleks üheks üldvõtmeks on Jeesuse Kristuse rist.
Tõlgitsedes Piiblit saame võtta arvesse
inimese patusust, meeleparanduse olulisust,
pattude andestust, usku ja armu,
Jeesuse lepitustööd.
See on meie tõlgitsemise horisont
ja selle kaudu avab Püha Vaim meile ka Piiblit õigesti.
Muide, Piiblit saab tõlgitseda ka Piibli enda abil.
Piibli tõlgitsemise juures on üheks ülimalt oluliseks asjaks
mittevastuolulisuse põhimõte.
Piiblit ei tohiks tõlgitseda selliselt,
et anname mõnele peatükile sellise tähenduse,
mis on vastuolus Piibli ülejäänud selge ilmutusega.
On räägitud ühest Piibli lugejast,
kes nö juhuvalikuga sattus erinevatele kirjakohtadele.
Esimene juhuvalik, millele ta nö sõrme peale pani,
oli kirjakoht, kus on öeldud, et Juudas läks ja poos ennast üles.
Kuna see koht ei sobinud sellele mehele hästi.
tegi ta järgmise juhuvaliku,
kus oli kirjas: "Mine ja tee seda sama."
Kuid ta polnud ka sellega rahul, mistõttu ta võttis kolmanda koha lahti,
kus oli kirjas: "Mida tegema pead, tee seda ruttu."
Õnneks see mees ei lähtunud neist loetud kirjakohtadest.
Piibel keelab meil tappa; iseendalt elu võtta.
Nii pole Piibel kunagi vastuolus iseendaga.
Lugejal on oluline mõista,
et probleem pole mitte Piiblis, vaid palju lähemal.
Teksti terviklikkus on see, mis üldiselt loeb.
On äärmiselt oluline panna mõnda teksti lugedes tähele,
mida ka enne ja peale seda öeldakse.
Piibliteksti ei tohi selle kontekstist välja tõsta.
See on miski, millega paljud meist on kokku puutunud.
Kasvõi pulmadeski, kus kirikuõpetaja kuulutab:
"Nüüd jääb usk, lootus, armastus, aga suurim neist on armastus."
Ta seob selle koha selle abielupaari- ja nende abieluga.
Kuid selles kirjakohas ei räägita tegelikult üldse
kahe inimese vahelisest romantilisest armastusest,
vaid hoopis armuandidest.
Sellele salmile eelnevas 12's salmis räägitakse armuandidest
nii nagu sellele järgnevateski salmides räägitakse armuandidest.
Nii räägitakse sealt edasigi veel,
kuidas armuande peaks kasutama armastusest lähtuvalt.
Kui sa ei mõista mõnda kohta Piiblist,
siis vaata, mida enne seda öeldakse
ja mida peale seda öeldakse?
Tavaliselt leidub sealt ka vastus.
Kolmas ja viimane asi seoses Piibli vitamiinipaketiga,
kus oleme juba rääkinud Piibli lugemisest ja tõlgitsemisest,
on veel ka Piibli rakendamine.
Jaakobuse 1:23-24 on öeldud:
"Sest kui keegi sõna kuuleb, aga selle järgi ei tee,
siis ta sarnaneb mehega, kes vaatleb oma ihulikku palet peeglist
Ta vaatles ennast, läks minema ja unustas varsti, missugune ta oli."
Kui Juss näeb peeglist,
et ta juuksed on sassis, nina punne täis,
kõrvad hoiavad peast eemale ja habe on vaid pooleldi aetud,
üritab ta muidugi oma näoga midagi ette võtta,
mitte ei mõtleks vaid: "Oihh" ja läheks siis tööle.
Mis aga siis, kui Juss unustaks täiesti kogu peeglist nähtu?
Jaakobus ütleb, et kui me loeme Piiblit,
siis lisaks selle lugemisele ja sellest õigesti aru saamisele,
peaksime me ka rakendama kõike loetut oma elus.
Ja see on alati see kõikse raskem osa.
Kuidas see aga siis praktikas välja näeks?
Kasvõi selliselt, et loed hommikul mõnda kirjakohta
ja see saab elavaks su jaoks.
Ja siis sa küsid palves,
kuidas sa saaks seda rakendada oma sõprade- või kolleegide keskel,
elades seda oma tööpaigas välja.
See on see, kuidas saad selle praktikasse panna.
Kui Piibel õhutab mind andma andeks ja tegema head,
siis kas ma ka teen seda?
Või saavad töökaaslased vaid osa minu karmist olekust?
Kui Piibel õhutab mind andma hädasolijale,
siis kas ma järgin seda õhutust?
Mind ennast on väga palju aidanud, kui olen Piiblit lugedes küsinud,
mida sellega öelda tahetakse?
Miks seda selliselt öeldakse?
Kuidas see mu elu kõnetab
ja kuidas ma saaks seda ellu rakendada?
Jumal on andnud meile Piibli selleks, et õpiksime tundma Jeesust
ja saaksime Jumala lasteks,
muutudes sellisteks, kelleks Jumal on meid loonud.
Selles mõttes on Piibel kõige olulisem osa me toitumisringist.
Ma ei pea arvama,
et pean nüüd kohe kõike korraga hakkama ellu rakendama,
vaid ma saan rakendada seda, millest Jumal mulle näiteks täna rääkis
Seetõttu tasubki toituda Piiblist sageli ja rohkesti.
Võimalikult sageli ja rohkesti.
Palugem üheskoos.
Jeesus, ava meile Piibel
ja aita meil mõista, millise hoiakuga seda loeme.
Anna meile Püha Vaimu prillid, et mõista seda kõike õigesti.
Jeesuse nimel, aamen.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 eur),
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Aitäh, et olid meiega!
Näeme taas järgmine kord,
jätkates kristlase toitumisringi teemaga.
Kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas