VARVET
Hej och välkommen till Varvet!
Denna gång ska vi fortsätta med Paulus brev till Timoteus.
Vi ska tala om församlingsordningen.
Det är något som genom historien delat kyrkan.
Bibeln säger förvånansvärt lite om hur församlingens tjänster ska se ut.
Därför är också vi flexibla och ser att -
Gud kan använda alla församlingar som -
bekänner sig tro på en treenig Gud.
Samtidigt betyder det inte -
att församlingsordningen saknar betydelse.
Paulus hade en mycket klar uppfattning om detta -
men han ansåg ändå inte att ämbetena är det viktigaste -
i kristendomen eller ens i det andliga arbetet.
Viktigast av allt är vår attityd och vår motivation inför Gud.
Gud använder människor som har ett rent hjärta, -
ett gott samvete och en uppriktig tro -
- vad de än har för uppgifter.
Yttre symboler, manér, eller tonfall ger inte församlingen någon auktoritet.
Sådant räcker inte.
Här har jag tre föremål som används i församlingar -
för att visa på olika ämbeten och uppgifter.
Här har vi någonting som man säkert kan kalla för en stola.
Det visar att jag håller på med någon andlig aktivitet.
I många församlingar är den viktig.
Du kan inte utföra andligt arbete utan stolan -
ifall du med den ska visa vilken tjänst du har.
Eller om du inte har en stola -
har du ofta en rejäl kravatt -
som gärna får se lite annorlunda ut än vanliga kravatter.
Så kan jag visa att jag har ett andligt arbete.
Man uppmanar också ofta personer i andlig tjänst att -
bära ett kors som kan vara litet eller stort.
Korset ska förmedla att man predikar evangeliet och -
det är en viktig uppgift.
Det är vad korset talar om.
Men det viktiga är inte hurudant tecken eller -
vilken utrustning vi har då vi predikar -
eller hur vi klär oss.
Vittnesbördet som ditt liv ger är din bästa referens.
Det ger oss också auktoritet -
därför att Gud förbinder Sig till ett rent liv.
Viktigast är inte de yttre tecknen utan det inre livet.
I det här kapitlet instruerar aposteln -
två personer som jobbar i församlingen.
De är ledarna och de som ansvarar för det praktiska arbetet.
Så här skriver Paulus: -
"Om någon gärna vill ha en församlingsledares tjänst, -
så önskar han sig en god uppgift." (1 Tim 3:1)
När Paulus här talar om församlingens äldste -
använder han flera gånger samma högtidliga fras.
Han säger: "Det är ett ord att lita på."
Det upprepas alltså i brevet.
Förutom att han säger det högt så betonar han -
med den här frasen hur viktig och -
betydelsefull uppgiften är för hela församlingen.
Ordet "epískopos" har ibland översatts "biskop" -
och i våra översättningar "församlingsledare."
Ordet hänvisar till den hierarkiska församlingsordning -
som uppstod först några hundra år efter Kristus.
Ordet avsåg ursprungligen ledaren för en lokalförsamling -
och därför är ordet mest jämförbart med ”äldste” -
som man på andra ställen kallar "presbýteros."
Paulus insatte dessa som ledare för församlingarna han grundat.
Även om han betonar att de äldste hade en ädel uppgift -
förringar aposteln inte annat i församlingen men -
han anser de här uppgifterna vara oerhört betydelsefulla.
Medan världen inte uppskattar den äldstes, -
församlingsledarens eller pastorns uppgift mer än kattguld -
så är det i Guds Rike en ädel uppgift som -
är uppskattad i församlingen.
Om Gud uppskattar det så borde varje kristen uppskatta det med.
Hur förhåller du dig till din egen församlings -
äldste, pastor eller ledare?
Kritiserar du dem eller stöder du dem?
Och talar du gott om dem?
Församlingsordningen är inte oöverlåtlig, som frälsningsläran.
Vi känner till många olika församlingsordningar i historien -
från hierarkiska till mycket fria former.
I texten kan vi inte se någon hierarkisk kyrkoordning -
med biskopen som centralfigur.
Textsammanhanget visar snarare på -
en kongregationalistisk, lågkyrklig församlingsordning -
som leds av äldste.
Paulus anser helt klart att bästa sättet -
att leda en församling är att ha de äldste i en central ställning.
Han fortsätter så här: -
"En församlingsledare måste vara oklanderlig, en enda kvinnas man, -
nykter, förståndig, aktad, gästfri och en god lärare.
Han får inte missbruka vin eller vara våldsam, -
utan ska vara vänlig, fridsam och fri från pengabegär.
Han ska ta väl hand om sin familj och se till att barnen -
lyder och visar all respekt. Men om någon inte förstår att ta -
hand om sin egen familj, hur ska han då kunna -
ta hand om Guds församling?” (1 Tim 3:2-5)
Den här listan påminner om andra dåtida dokument där man -
räknar upp egenskaperna hos personer som vill bli -
kung, general eller barnmorska.
Med några undantag dock.
En annan sak vi lägger märke till är att listan stöder -
en mindre hierarkisk församlingsordning.
Man nämner ingenting om herdens förutsättningar -
då det gäller kunskap och utbildning.
I vår tid kräver man av en församlingsledare -
teologie doktorsgrad, 30 års erfarenhet och ofta celibat.
Det krävs verkligen inte, och borde inte heller krävas.
I den här listan handlar alla punkter om moralen, -
personligheten och det dagliga livet som kristen.
Ändå satte man inte ribban alltför högt.
Nuförtiden är det den sökandes kön som orsakar mest diskussion.
Lokalförsamlingens äldste, herde, församlingsledare, pastor -
ska enligt Paulus vara en man.
Det är säkert inte fråga om att byxor och manligt kön -
i sig självt göra någon till en bra församlingsledare.
Men bakom detta finner vi Guds auktoritetsordning.
Den grundar sig på skapelsen och Guds treenighet.
Angående det senare så uppmanas hustrurna i Första Korintierbrevet -
att underordna sig sin man med samma motivering som -
Kristus är underordnad Fadern och den Helige Ande Fadern och Sonen.
Det är fråga om ett funktionellt underordnande -
och har inget att göra med värdet.
En annan sak på listan som väckt diskussioner är engifte.
Det har ibland tolkats så att det förbjuder församlingsledare att -
ha flera hustrur samtidigt - alltså polygami.
Ändå var det ingen kristen, för att inte tala om församlingsledare, -
som idkade polygami eller månggifte.
Det var en självklarhet i församlingen -
så Paulus behövde inte varna för det.
Att däremot överge sin fru och gifta om sig var inte ovanligt, -
och man varnade för detta även på andra ställen i NT.
Därför anser många bibellärare att "engifte" betyder att -
man till församlingsledare skulle välja män som varit gifta bara en gång.
Man godkände inte heller att de äldste eller övriga -
församlingsmedlemmar levde i äktenskapsbrott.
Nykterhet, sansat leverne, anständighet och mildhet -
var annat som krävdes av församlingsledaren.
Allt har med personligheten att göra.
Han skulle inte heller vara en slagskämpe, -
stridslysten eller girig efter pengar.
De nyfrälsta i urförsamlingen var -
verkligen inga söndagsskolpojkar.
Livet förändrades inte alltid 180 grader efter att man kommit till tro.
I församlingens historia hittar man också f.d. skurkar som benådats.
De har kommit till tro och deras liv har förändrats fullständigt.
I Guds nåderika skola har de blivit kärleksfulla, -
tålmodiga ledare och föredömen för andra.
Alltför ofta har man till församlingsledare valt män -
som rekommenderar sig själva men vars liv inte -
uppfyller många av de kriterier Paulus nämner här.
Paulus fäster speciell uppmärksamhet vid -
att församlingsledaren kan ta väl hand om sin familj.
Det egna hemmet är vår främsta plats för tillväxt.
Om vi inte där lär oss ta hand om vår nästa -
hur ska vi då kunna ta hand om församlingen?
Paulus fortsätter så här: -
"Han får inte vara nyomvänd så att han blir högmodig och -
faller under djävulens dom. Han måste också ha gott anseende -
bland de utomstående, så att han inte får dåligt rykte och -
fastnar i djävulens snara." (1 Tim 3:6-7)
En nyfrälst skulle man inte välja till församlingsledare.
Det var bättre att låta tiden gå -
så man kunde försäkra sig om att han växte till i kärlek enligt Guds vilja.
Att få makt alltför snabbt skulle kunna -
skada den nyfrälste med den följd att -
han blev högmodig och använde sin makt fel.
Det han nämner om att "falla under djävulens dom" visar på allvaret.
Det ena leder till det andra och inte en enda församling -
ska ledas på ett lättsamt och själviskt sätt.
Därför handlar det om moral och kurage.
Gud dömer en sådan person enligt samma -
princip som Han dömer djävulen -
som gör sig skyldig till samma synd.
Han får samma dom och samma öde som själafienden.
Ett annat kriterium för den lokala församlingens ledare -
oberoende om det är en äldste, församlingsledare, herde eller pastor -
var att han skulle ha ett gott rykte bland utomstående.
Även om de kristna aldrig är populära i världen -
på grund av att värdegrunderna kolliderar -
så uppskattar också icke-kristna en kärleksfull och omtänksam människa.
Och den världsliga människan ser tydligt var en kristen, -
för att inte tala om en ledare, handlar tvärtemot sin tro.
Därför skulle de äldste och ledarna leva så att -
även världen var tvungen att konstatera: -
"Även om jag inte tror på er Gud så talar ert liv sitt eget tydliga språk."
Alltför ofta händer det då det gäller någon som är nyfrälst att släktingar, -
grannar och vänner konstaterar: -
"Det skulle man inte tro att det är en troende!"
Ibland helt berättigat.
Vi är på alla sätt benägna att bli högmodiga -
och djävulen gör inte vårt liv lättare.
Han försöker alltid få oss att bli självcentrerade -
så vi börjar sträva efter egen fördel.
Paulus varnade för det både här och i sina andra brev.
En viktig sak vid valet av församlingsledare -
och ansvarstagare är rekrytering överhuvudtaget.
Så är det än idag.
Den viktigaste faktorn i en frisk och växande församling -
är hurudana ledare vi väljer.
Personligheten hos den man väljer till ledare är själva nyckelfrågan.
Om det i församlingen finns goda äldste, herdar, förkunnare -
vars liv stämmer överens med de egenskaper Paulus nämner -
så kan församlingen inte undgå att växa.
Därför ska vi inte i församlingen söka färdiga, fullärda akademiker -
utan personer som älskar Gud och sina medmänniskor.
Allting annat kan man lära sig, men inte personligheten.
Därför har åtminstone jag varit med och valt arbetare -
som är en person som det är lätt att umgås med, som kan närma sig och -
leva med människor.
Utbildningen spelar ingen roll -
för allt nytt kan man lära sig utom personligheten.
Paulus fortsätter så här: -
"Församlingstjänarna ska på samma sätt vara värdiga och ärliga, -
inte missbruka vin eller vara ute efter pengar.
De ska hålla fast vid trons hemlighet med rent samvete.
Men även de ska först prövas. Sedan kan de bli församlingstjänare -
om det inte finns något att anföra mot dem." (1 Tim 3:8-10)
Med "församlingstjänare" avser man här personer -
män som valts av lokalförsamlingen att utföra praktiska göromål.
Det kan vara fråga om uppgifter liknande dem man gav -
de sju männen i Apostlagärningarnas 6:e kapitel.
Deras uppgift kunde vara att hjälpa de troende, dela ut nattvarden -
utföra byggarbeten och allt sådant.
Även om det i denna kategori torde passa -
alla praktiska uppgifter i våra församlingar -
var det ändå fråga om en avgränsad uppgift -
och till det valde man personer med större omsorg än -
då det gällde lekmän med ansvarsuppgifter.
Paulus fäster också här uppmärksamheten -
vid männens liv och moral.
De skulle vara aktade män som kristna och andra respekterade.
De fick inte vara skvalleraktiga, -
eller sådana som vänder kappan efter vinden.
Alkoholen fick inte heller spela en avgörande roll i deras liv.
Motivet för jobbet fick inte vara att bli rik -
eller att skaffa sig någon personlig fördel.
Dessutom förväntades de man gett en uppgift -
ha en personlig tro på Jesus och ett rent samvete.
I det här fallet är rekryteringen i många församlingar -
ofta så långt som möjligt från Paulus ideal.
Bedömning och prövotid ser ut att ha varit en rekryteringsprincip -
när det gällde såväl de äldste som de med praktiskt ansvar.
Sedan fortsätter Paulus: -
"Kvinnorna ska på samma sätt vara värdiga, -
inte förtala någon utan vara nyktra och trogna i allt.
En församlingstjänare ska vara en enda kvinnas man.
Han ska ta väl hand om sina barn och sin familj.
De som sköter sin tjänst väl får en god ställning och stor -
frimodighet i tron på Kristus Jesus." (1 Tim 3:11-13)
Textsammanhanget ser ut att avse fruarna -
till församlingstjänarna man tidigare talat om.
Också de förväntas vara aktade, tala väl om andra, -
vara nyktra och trogna i allt.
I vers 12 återgår Paulus till att -
generellt beskriva församlingstjänarna.
Han betonar att en sådan uppgift är värdefull -
i såväl församlingens som i Guds ögon.
Även om Paulus här begränsar uppgifterna -
i församlingen till männen -
så ser man på andra ställen i Bibeln att -
också kvinnor hade motsvarande uppgifter.
I Rom 16:1-2 står det: -
"Vår syster Febe som tjänar församlingen i Kenchrea -
vill jag lägga ett gott ord för.
Ta emot henne i Herren på ett sätt som anstår de heliga -
och hjälp henne med allt hon kan behöva från er.
Hon har själv varit en hjälp för många, även för mig."
Kvinnorna har ända från början haft en stark ställning -
då det gäller ansvaret i församlingen.
Uppmaningen som riktades till församlingens tjänare -
gällde därför också kvinnor i motsvarande ställning.
Så även idag.
I slutet av 3:e kapitlet brister Paulus ut i lovprisning.
Det ser ut som om han håller på att avsluta brevet till Timoteus -
även om det fortsätter i tre kapitel till.
Till detta hänvisar den s.k. Kristi doxologi, lovprisningen.
Här ser man också hur texten dikterats.
Paulus skrev inte själv ner texten på pergament.
Han dikterade för en skrivare -
som försökte hänga med i apostelns tankegång.
Jag föreställer mig att Paulus går fram och tillbaka -
i rummet och dikterar brevet och skrivaren försöker hänga med.
Därför upprepar han saker, tar upp något annat -
upprepar igen o.s.v. Så här står det: -
"Detta skriver jag till dig i hopp om att snart kunna komma till dig.
Men om jag dröjer vill jag att du ska veta hur man bör -
bete sig i Guds hus, som är den levande Gudens församling, -
sanningens pelare och grundval. (1 Tim 3:14-15)
Här förklarar Paulus den huvudsakliga avsikten med brevet.
Han ville lära Timoteus hur han kan vara -
en ledare och herde för Efesos församling.
Till det hörde att pröva villoläror och annan undervisning -
men också hur han skulle bemöta människor -
och ta hand om och bistå de fattiga.
Visst behöver också vi regler för hur vi ska -
bete oss i församlingen på ett värdigt sätt.
Församlingen är centrum för Guds arbete på jorden.
Han vill verka här genom Sin församling.
Dess uppgift är att proklamera Guds sanning i världen -
oberoende om världen vill höra det eller inte.
Församlingens uppgift är än idag att proklamera sanningen.
När sanningen tystnar försvagas också församlingen -
och världen lider av det.
Vi ska komma ihåg att församlingen finns på jorden -
för att människor ska bli frälsta, -
finna Jesus och hjälpa också andra hitta Guds sanning.
Paulus fortsätter så här: -
"Och erkänt stor är gudsfruktans hemlighet: -
Han blev uppenbarad i köttet, bevisad rättfärdig genom Anden, -
sedd av änglarna, predikad bland folken, trodd i världen, -
upptagen i härligheten." (1 Tim 3:16)
Paulus tillkännager innehållet i det evangelium som -
församlingen är kallad att förkunna.
Evangeliet var länge en hemlighet, men inte längre.
Nu är det en offentlig sanning om Kristus, -
om Jesus som blev människa, -
som föddes lik oss, som Fadern bekände Sig till -
tillsammans med Anden i samband med dopet, -
som steg ner till dödsriket efter Sin död, -
som blivit predikad i hela världen och som man följer överallt, -
som steg upp till himlen och snart kommer tillbaka därifrån.
En sådan Jesus har vi uppmanats predika.
Det är vad Paulus tänker på då han utbrister: "Prisat vare Hans Namn!"
Paulus placerar kärnfrågan på sin rätta plats igen.
Kristendomen handlar ändå om att följa Jesus -
oberoende om vi är äldste, herdar, ansvarstagande eller vem som helst.
Vi ska följa Jesus.
Församlingens form har inte så stor betydelse bara vi följer Jesus.
Tror vi på riktigt på t.ex. trosbekännelsen eller -
tänker vi att det bara är något som hör till den s.k. religiösa världen?
Det är viktigt att vi har ett gott samvete inför Gud.
Att vi har ett rent hjärta och en uppriktig tro.
De här sakerna är allra viktigast, om vi så är herdar, -
lärare eller har någon annan uppgift.
Viktigast är att vårt liv utgår från det -
Jesus gjort och att vi berättar det vidare.
Och oberoende hurudant yttre kännetecken jag har -
så frågar mig Gud: "Predikar jag Jesus -
eller predikar jag mig själv?
Predikar jag Jesus eller predikar jag -
någon administrativ form i församlingen?"
Jesus försoningsgärning är ju det enda som frälser oss.
Vi ska be tillsammans. Jesus tack att -
Du är alltings kärna, Du är alltings centrum.
Herre vi ber, låt oss fokusera på Dig -
och led oss i våra församlingar -
så vi vittnar om Dig och lever i Dig.
I Jesu Namn. Amen!
Vill du understödja programmet -
kan du i Finland ringa stödtelefonen 0600-10070 (ca 10 e och lna).
I Sverige: Swisha din gåva: 123 677 9300
Nästa gång fortsätter vi med Första Timoteusbrevet.
Översättning: Himlen TV7