VARVET
Välkommen till Varvet!
Enligt nyhetssändningarna har den finska -
byggsektorn återhämtat sig snabbare än väntat från lågkonjunkturen.
Lyftkranarna har återvänt och det myllrar i villaområdena.
Många som suttit och sett på byggprogram på tv -
flyttar ut och börjar skapa sitt eget drömhem.
Det viktigaste när vi bygger är visionen.
Du behöver veta vad, till vem, var och hur du bygger -
och naturligtvis vad det kostar.
Det finns många exempel på dåligt byggande -
och dåliga visioner i Finland.
När man t.ex. på 70-talet byggde statsstödda aravahus -
var det mycket som gick fel.
Man byggde snabbt och billigt stora förorter -
som snabbt blev slumområden.
De här billiga bostadsområdena har med tiden blivit oerhört dyra.
I Bibeln jämförs den kristna församlingen med en byggnad -
vars huvudarkitekt är Gud.
De som lägger grunden är apostlarna, -
och byggnadsarbetarna är de kristna som tror på Jesus.
Även på den byggplatsen är det oerhört viktigt att -
veta vad det är vi håller på med.
Jag själv har varit pastor i Hamnförsamlingen i dryga åtta år.
Man kan säga att vi byggt upp församlingen från noll.
Nu står vi inför en ny konkret utmaning.
Vi bygger en ny lokalförsamling i Åbo.
När vi har planerat och tänkt på det -
har vi varit tvungna att fundera noga på åt vem vi bygger den, -
vilken grund församlingen ska ha, en hurudan församling vi vill ha -
och hur vi uppnår målet.
I Bibeln har Gud gett oss goda ritningar på församlingar -
och vi måste kunna läsa dem.
Vi behöver en vision inte enbart för hur man bygger en ny församling.
Våra äldre församlingar behöver också ständig tillbyggnad och vision.
Församlingen lever nämligen hela tiden.
Den består av levande stenar och behöver skötas om.
Därför måste vi tänka på vart vi är på väg och -
hur vi ska "renovera" vår församling?
Om vi inte renoverar och sköter om den så förfaller den.
I Nya Testamentet får vi många goda råd -
gällande församlingsbyggande.
I Gamla Testamentet finns det i synnerhet en bok -
där vi hittar dyrbara principer för hur -
vi ska bygga och arbeta enligt Guds vilja.
Juden Nehemja var en fullständig amatör när det gällde byggande.
Han bodde mitt i ingenstans i förhållande till själva byggplatsen -
men han fick en vision, en bild, en inre kallelse -
att åka och bygga upp Jerusalems mur.
Han saknade utbildning och resurser.
Inte ens byggarbetare hade han.
Men han hade en kallelse, en vision.
Hur kunde han veta om kallelsen kom från Gud eller inte?
Så här står det i början av Nehemjas bok: -
"Nehemjas, Hakaljas sons, berättelse.
Det hände i månaden Kislev i det tjugonde året, -
när jag var i Susas borg, -
att Hanani, en av mina bröder, och några andra män kom från Juda.
Jag frågade dem om judarna, de som räddats och som fanns kvar -
efter fångenskapen, och om Jerusalem.
De sade till mig: 'De som är kvar efter fångenskapen -
befinner sig i provinsen och lider stor nöd och vanära.
Och Jerusalems mur är nedriven och portarna är nerbrända.'”
(Neh 1:1-3)
Händelsen i Nehemjas bok utspelar sig i det forna Persien och Judeen.
Det var år 587 f. Kr.
Babylonien hade på Nebukadnessars befallning erövrat Jerusalem -
och fört judarna i landsförvisning.
När Persien erövrade Babylonien år 539 så handlade kung Kyros -
på rakt motsatt vis jämfört med hur -
Nebukadnessar gjort när han erövrade området.
Han befallde att folket skulle få bege sig tillbaka till sitt land -
och bygga upp Jerusalems tempel åt sin egen Gud Jahve.
Esras bok som tidigare hörde ihop med Nehemjas bok -
och som i vår Bibel kommer just före Nehemja -
berättar om judarnas återvändande -
och om det etappvisa byggandet av templet.
Det judiska folket hade äntligen fått återvända -
till sina förfäders land i Nehemjas och Esras böcker.
Det var ändå många som inte återvände till Judeen -
utan stannade kvar i sitt nya hemland Babylonien.
De var utspridda över den dåtida kända världen.
Nu såg det ut som om Gud vände Sitt folks öde.
Templet var uppbyggt, man offrade offer, tjänade Gud och -
framtiden såg ljus ut.
Det här var bakgrunden.
Vem var denne Nehemja? Han var en jude.
Han representerade minoriteten i Persiens huvudstad Susan, -
och liksom många andra judar som tvångsförflyttats, -
som t.ex. Daniel, hade även han också stigit högt på karriärstegen -
och blev munskänk hos den persiske kungen Artaxerxes.
Nehemja var en typ av toppsäkerhetsvakt -
och en av de mest inflytelserika männen vid hela hovet.
Munskänkens uppgift var att först smaka på vinet och -
sedan överräcka det till kungen.
Så försäkrade man sig om att drycken inte var förgiftad.
Munskänken måste vara noggrann, ha ett skarpt öga och -
känna till hur kungens vin framställts, förvarats och levererats.
Också hans eget liv stod ju på spel.
På den tiden var förgiftning det vanligaste sättet att -
döda en kung, och en form av uppror.
Nehemja hade alltså en betydande befattning.
Han var en skicklig och mycket lärd man.
Nu hade det förflutit ca 150 år sedan judarna förts bort i fångenskap -
och ca 110 år sedan de första återvänt till Jerusalem.
Och det var knappa 90 år sedan templet blivit färdigbyggt.
Situationen var alltså den sedan en längre tid att templet stod färdigt -
och man hade i 90 års tid offrat judiska offer.
Nu kommer då Nehemjas bror med tråkiga nyheter.
Förhållandena i Jerusalem var allt annat än goda.
Det judiska folket fick visserligen tro på sin Gud -
och tjäna Honom i templet, men förhållandena var usla.
De blev skymfade på grund av sin tro och på grund av templet.
"Blandfolket" som bodde i landet gjorde allt -
för att det judiska folkets identitet inte skulle stärkas.
Den största orsaken till de dåliga förhållandena var -
enligt budbäraren som kom från Jerusalem -
till Nehemja i Susans borg -
att Jerusalems murar fortfarande låg i ruiner, -
portarna var nedbrutna och staden låg öppen och oskyddad.
Det var orsaken till de dåliga förhållandena.
På den tiden var det muren runt staden som garanterade att -
inga otillåtna strövare kom in och -
att staden hade självbestämmanderätt och -
var en trygg plats att bo på.
Trots att man hade templet var Jerusalem ett öppet byte för -
allsköns religioner och härskare.
När vi överför det här till vår egen tid -
så har jag lust att jämföra situationen hos -
dem som återvände till Jerusalem med nutidens kristna församling.
Även den har upplevt nedförsbackar och uppförsbackar genom tiderna.
Den har genomgått tvångsförflyttningar av alla slag -
ofta på grund av egna eller andras misstag.
Också nu trakasseras kristna och -
den kristna församlingen över hela jorden -
mer än någonsin tidigare i historien.
Troende mister livet för att de tror på Jesus.
I väst är den största utmaningen inte öppen förföljelse, inte än.
Kristenhetens största utmaning i väst är sekulariseringen.
Vi har kyrkor där man tror på Jesus och tillber Honom men -
vi behåller vår tro inom våra kyrkor. Vi tar den inte utanför kyrkan.
Trycket att anpassa sig till den här världen blir allt större.
Vi ska hålla tyst om Jesus.
Det får inte vara någon skillnad mellan tro och otro.
Vi är marinerade i försiktighet och aktar oss för att berätta om Jesus -
så att ingen ska ta illa upp eller bli arg på oss.
Jag menar inte att vi ska såra någon med avsikt.
Bibeln uppmanar inte till det -
men den uppmanar oss att frimodigt berätta om Jesus.
I vår omgivning finns det alltid människor som söker Gud.
Idag vill man inte att det ska gå att avgöra vem som är kristen eller inte.
Säger du i ett diskussionsprogram på tv att -
man inte får göra så enligt din tro och enligt Bibeln -
om det så gäller sexuella frågor eller vad som helst -
så blir det stort rabalder: "Så får man inte säga!"
Det får inte synas någon skillnad på om du är kristen eller inte, -
om du lever enligt Guds vilja eller inte.
Men Bibeln säger rakt ut att det finns en skillnad.
Skiljelinjen går inte mellan -
olika kulturella sedvänjor utan den går på hjärtats nivå.
Skiljelinjen mellan de båda dras vid gränsen mellan tro och otro.
Antingen tror du på Jesus som din Frälsare eller inte.
Det finns ingen gyllene medelväg.
Världen skulle önska bryta ner muren mellan tron och otron.
Ett talande exempel är enligt mig kristen yoga -
som det talas en hel del om nuförtiden.
Ändå existerar det inte ens något sådant som kristen yoga.
Vi behöver bara skrapa lite på ytan för att träffa på -
en österländsk magisk världsbild som -
inte har någonting att göra med kristendomen.
Men det krävs mod att säga något sådant -
även om det borde vara självklart.
Mörkret och ljuset har inget med varandra att göra.
Yoga och kristendom passar helt enkelt inte ihop -
inte med Bibeln som grund.
Men man kräver att vi håller tyst om det.
Vi ska vara rumsrena, tandlösa och snälla kristna -
som alltid ler, spelar gitarr och ser barmhärtiga ut.
Du får inte visa att du lever ett trosliv -
för då kan någon känna sig dömd.
Du uppmanas vara kristen endast inuti ditt huvud.
Låt det inte påverka ditt vardagsliv alltför mycket.
Det här är enligt min åsikt den kristna församlingens mur -
som i vår tid trampats till marken.
Det borde göra oss sorgsna -
att vår mur, vittnesbördet om Jesus, trampats till marken -
och ingen vågar öppna munnen och säga -
att kristna och icke-kristna är olika.
Nehemjas bok fortsätter så här: -
"När jag hörde det satte jag mig ner och grät.
Jag sörjde i flera dagar och fastade och bad inför himlens Gud.
Jag sade: 'O Herre, himlens Gud, du store och fruktansvärde Gud -
som håller fast vid förbundet och ger nåd åt dem som älskar dig -
och håller dina bud. Låt ditt öra lyssna och dina ögon vara öppna -
så att du nu hör din tjänares bön.
Dag och natt ber jag till dig för Israels barn, dina tjänare, -
och bekänner de synder som vi Israels barn har begått mot dig.
Även jag och min faders hus har syndat.
Vi har syndat mycket mot dig och inte hållit fast vid de bud, -
stadgar och lagar som du gav din tjänare Mose.'"
(Nehemja 1:4-7)
Hur påverkade släktingen Hananis ord Nehemja?
Hanani som kom från Jerusalem till Susans borg?
Nehemja satt i dagar och grät och sörjde över -
hur det stod till i Jerusalem.
Han tog det till sitt hjärta och gjorde våndan till en bön.
På ett alldeles speciellt sätt erkände han judarnas synder.
Det var på det viset speciellt att -
han inte uteslöt sig själv från skulden som vi ofta gör.
Han sa inte: "O Herre, se vad de där gudlösa judarna har gjort."
Nej han sa: "Vi har gjort det, jag och min familj."
Han betonade att även han själv var skyldig -
och att han för sin del dragit detta straff över hela folket.
I Nehemjas bön ekar en bön om förlåtelse för allt som hänt -
i det judiska folkets historia.
Förhållandena i Jerusalem berodde på att folket ända från början -
bröt mot de befallningar som Gud gett genom Mose.
Hur skulle du reagera om du fick -
ett oväntat, hjärtekrossande budskap?
Såg du dig om efter den skyldige, försökte du febrilt fixa allt -
eller kunde du stanna upp och be?
Det är naturligt för oss att göra allt annat än be.
Vi börjar göra allt möjligt och söker skyldiga.
Vi skriver e-post och textmeddelanden -
och tvättar våra egna händer.
Det bästa vi kan göra i vår sorg är ändå att be.
Hur låter vår bön -
mitt i den kristna församlingens förnedringstillstånd i vårt land idag?
Skyller vi på andra eller ser vi oss själva -
som en del av den upproriska kristenheten?
Den som inte vågar visa färg, -
som inte vågar följa Jesus öppet -
och som håller tyst i en trängd situation.
Det här är lätt att säga när jag är i lugn och ro i studion -
men jag erkänner att det känns jobbigt -
om där sitter 50 personer som är av annan åsikt -
och redo att mentalt korsfästa dig.
En väsentlig del av syndabekännelsen är att -
vi inte drar oss undan ansvaret för våra egna synder.
Men vi behöver inte heller ta på oss skulden för saker vi inte gjort.
Vi finländare är ganska bra på det.
Så här fortsätter texten: -
"Men tänk på det ord som du gav din tjänare Mose när du sade:
Om ni är trolösa ska jag skingra er bland folken.
Men om ni vänder om till mig -
och håller fast vid mina bud och följer dem, -
då vill jag, även om ni vore fördrivna till himlens ände, -
samla er därifrån och föra er till den plats som jag har utvalt -
för att låta mitt namn bo där.
De är dina tjänare och ditt folk, som du har befriat -
genom din väldiga kraft och din starka hand." (Neh 1:8-10)
Efter syndabekännelsen vädjade Nehemja -
i sin bön till Gud, till Hans Ord och Hans Egna löften.
Det var just det här Gud varnat dem för.
Nu hade det gått just så illa.
Men Gud Själv hade lovat att Han också i denna situation skulle -
förbarma Sig över var och en som vänder om till Honom.
Om Bibeln lovar en sak så -
kan vi vara säkra på att det är Guds vilja att det sker.
Om Guds Ord lovar ge en väckelse när vi kristna på nytt -
av hela hjärtat vänder om till Gud, så ger Gud en väckelse.
Han är trogen Sitt eget Ord.
I Jeremias bok 1:11-12 finns den här texten: -
"Herrens ord kom till mig. Han sade: -
'Vad ser du, Jeremia?' Jag svarade: -
'Jag ser en gren av ett mandelträd.' Herren sade till mig: -
'Du har sett rätt. Jag ska vaka över -
mitt ord för att uppfylla det.'”
Orden "vaka" och "mandelträd" ligger ganska nära varandra.
Ett löfte i Bibeln som Gud vakar noggrant över -
finns i Uppenbarelseboken 3:20: -
"Se, jag står vid dörren och knackar.
Om någon hör min röst och öppnar dörren, -
ska jag gå in till honom och hålla måltid med honom -
och han med mig."
Gud vakar över Sitt Ord för att fullborda det.
Var och en som förlitar sig på Ordet får uppleva det Gud lovar.
Nehemjas text fortsätter så här: -
"'O, Herre, låt ditt öra lyssna till din tjänares bön -
och till dina tjänares bön, -
de som har sin glädje i att frukta ditt namn.
Låt din tjänare ha framgång idag och -
låt honom finna barmhärtighet inför denne man.'
Jag var då munskänk hos kungen."
(Neh 1:11)
Vanligen börjar och slutar våra böner med en begäran -
och i mitten har vi en begäran.
Nehemja bad inte om något förrän alldeles i slutet av bönen.
Nehemjas bön är intressant.
Vi hade genast bett: "O Herre, Du ser hur hela det finska Sion har det.
Hjälp, hjälp, hjälp!"
Nehemja bekände först sin synd och sedan åberopade han Guds Ord.
Allra sist bad han att Gud på något sätt skulle hjälpa Nehemja -
att tala om för sin förman, världens mäktigaste kung, -
vilken börda han bar på sitt hjärta.
Nehemja gav inte Gud några råd utan överlämnade saken i Guds hand: -
"Låt mig finna nåd i den där mannens ögon."
Han menade kungen.
En bön enligt Guds vilja är inte att vi försöker dra Gud närmare -
utan att vi drar oss själva nära Gud för att se saker ur Guds synvinkel.
När vi är på Guds frekvens -
räcker det att vi kort för fram vår sak och ber: -
"Herre, låt mig finna nåd i den där mannens ögon."
Gud vet redan vad vi behöver och -
Han vill att vi ser på världen med Hans ögon.
Nehemja överlämnade sin sak i Guds Hand.
Han väntade för att se hur Herren skulle klara av det.
"Hur kommer Herren att fixa det här?"
Och Gud tog itu med saken.
Texten fortsätter: -
"Detta hände i månaden Nisan, i Artashastas tjugonde regeringsår.
Vin stod framdukat inför kungen, -
och jag tog vinet och gav det åt honom.
Jag hade aldrig tidigare visat mig bedrövad inför honom.
Han frågade mig: 'Varför ser du så bedrövad ut? Du är ju inte sjuk.
Du måste ha någon sorg i hjärtat.'"
Är du förälskad? Det är väl det första man kommer att tänka på.
"Då blev jag mycket rädd, och jag sade till honom: -
'Må kungen leva för evigt!
Skulle jag inte se bedrövad ut, -
när staden där mina fäders gravar finns ligger öde -
och dess portar är nerbrända?'”
(Neh 2:1-3)
Medan han väntade på Guds svar på bönerna -
försökte Nehemja inte hjälpa Gud.
Han såg inte sorgsen ut med flit -
och han försökte inte hjälpa Gud.
Det innebar dödsdom att se sorgsen ut inför kungen.
Ingen kom och såg sur ut inför kungen med flit. Ingen!
Men när kungen överraskande såg Nehemjas sorg bakom masken -
blev Nehemja förskräckt.
Nehemja berättade ärligt om orsaken.
Han sa att han sörjer över Jerusalem.
Hur är det, tar vi steg i den riktning vi önskar -
innan Gud öppnar en möjlighet till det?
Jag har lust att säga: Väldigt ofta.
Gör vi som vi själva vill, trots att vi ber?
Väldigt ofta.
Orkar vi vänta tills Gud öppnar dörrarna?
Ganska sällan.
Den stora frågan är när jag ska handla själv -
och när ska jag låta bli?
Den frågan är inte så lätt att i ett nafs svara på.
Texten i Nehemja 2:4-6 fortsätter: -
"Kungen sade till mig: 'Så vad önskar du?'
Då bad jag till himlens Gud och svarade sedan kungen:
'Om det behagar kungen och om din tjänare funnit nåd inför dig, -
så sänd mig till Juda, staden där mina fäders gravar finns, -
så att jag kan bygga upp den igen.'
Då frågade kungen mig, medan drottningen satt vid hans sida:
'Hur länge varar din resa, och när kommer du tillbaka?'
Eftersom jag funnit nåd inför kungen och han ville -
sända i väg mig, nämnde jag en bestämd tid..."
Kungen tillrättavisade inte sin tjänsteman.
Han sa inte att Nehemja ska hålla sitt privatliv utanför jobbet -
utan frågade genast vad han behöver.
Gud öppnade dörren.
Vad gjorde Nehemja? - Han bad en nödbön. Mycket var på spel.
Gud svarade och fick kungen att fråga hur mycket han behöver.
Det här är ett oerhört stort bönesvar i den situationen.
Det visar ett exempel, ett starkt exempel på hur -
Gud konkret hjälper i situationer som denna.
Gud har makt att svara också på dina böner och Han gör det.
Han öppnar dörrar, men börja inte själv hjälpa Gud -
utan låt Honom öppna dörrarna.
Vi ska be tillsammans.
Jesus tack för att ingen stänger det Du öppnar -
och det Du stänger öppnar ingen.
Herre, ge oss tålamod att vänta.
Ge oss vishet att samtidigt som vi gör upp planer -
överlämna allt i Dina Händer.
I Jesu Namn. Amen.
Tack för att du var med i Varvet!
Vi fortsätter nästa gång med Nehemjas bok.
Jag tycker den är väldigt intressant!
I Finland kan du stödja programmet genom att ringa -
0600 10070 (10,01 EUR + lna)
I Sverige: Swisha din gåva: 123 677 9300.
Översättning: Himlen TV7