VARVET
Hej! Och välkommen till Varvet!
Vi ska fortsätta serien "Tänk om jag skulle åka?" -
som vi påbörjade förra gången.
Underrubriken idag är "Min väg till missionen."
Min gäst är Ruth Hakala, -
ansvarig för den utåtriktade verksamheten inom OM.
Välkommen! - Tack!
- Det var väl en bra titel? - Den var bra.
Jag ansvarar också allt mer för kontakten till församlingarna.
- Jag vill genast varna tittarna -
att vi pratar Tammerforsdialekt emellanåt.
Vi kommer båda därifrån.
Varje gång man träffar en Tammerforsbo -
börjar man prata dialekt.
Häftigt eller hur? - Häftigt!
- I synnerhet då jag träffar dig.
- Ni får förlåta! Det är ju ändå kultur, det med.
Ruth, trevligt att du kom!
Berätta om din bakgrund och ditt barndomshem.
Hur det var överlag och andligt?
- Det var ett kristet hem. Mina föräldrar är troende.
Jag har också två bröder.
Vi har bett sedan vi var små, varit med i klubbar, -
på läger och ungdomssamlingar.
Jag har trott på Gud sedan jag var liten och -
vetat att jag behöver Jesus för att komma till himlen.
Jag deltog gärna i församlingsverksamheten -
men som ung tänkte jag ett tag att någon gräns får det vara.
Jag vill inte vara någon fanatiker.
Det fanns de som tackade Jesus för allt.
Det tyckte jag gick lite för långt.
Jag sa det också till mina kompisar.
Jag var delvis med men jag var också delvis i världen.
Jag levde helt enkelt inte helt och fullt. - Ja.
Jag anar att det inte längre förhåller sig så? - Nej.
- När förändrades det och på vilket sätt?
- Efter gymnasiet flyttade jag till Jyväskylä för att studera.
Också där var jag med i det kristna studentarbetet.
På något sätt talade Gud till mig.
Jag kände att det här med Gud är en allt-eller-intet grej.
Jesus Ord när Han sa att Han är -
Vägen, Sanningen och Livet talade till mig.
Han är Livet - och jag hade försökt ha Honom -
och församlingen som bara en del av mitt liv.
Det här ordet blev till en bön för mig: -
"Jesus Du säger att Du är Livet. Jag vill att Du är mitt liv -
vad det än innebär."
Det blev till en bön.
Gud påminde mig om att jag tänkt att det får finnas en gräns.
Då bad jag att gränsen skulle försvinna.
"Jag vill lära känna Dig bättre."
Gud är trofast och svarar på det.
Efter det har glädjen varit fullständig -
och jag har önskat följa Gud av hela mitt hjärta.
- När du tänker på Jesus och på att tillhöra Honom -
finns det något ord som beskriver den känslan?
Du nämnde ordet "glädje."
Är glädjen det som bäst beskriver känslan?
- Ja... men det beskriver också mig själv -
eller det som Gud har gett mig.
Jag tror inte jag kan beskriva det med ett enda ord.
- Okej, jag ska inte besvära dig mer med det.
Du var inte beredd på den frågan.
Du deltar i missionsarbetet? - Ja.
- Varför är det viktigt för dig? Varför tycker du mission är viktigt?
- Jag tror det är viktigt för Gud -
och därför är det viktigt för mig.
Jag kan inte säga när det blivit så viktigt.
Redan då jag var ung kändes det så.
Ja, men nu då jag tänker på saken -
tror jag det känns viktigt för att det är Gud som har -
en mission här i världen.
- Jag presenterade dig som ansvarig för -
den utåtriktade verksamheten inom OM.
I nästa avsnitt ska vi tala mer om OM men -
kan du kort berätta vad OM är -
och vad du gör inom OM:s finska avdelning?
- Kort om OM? - Ja helt kort.
OM är en internationell, ekumenisk organisation.
Vi har verksamhet i 110 länder och skeppet Logos Hope.
Jag ansvarar inom Finlands OM för kortvariga missionsprojekt -
och kontakten till församlingarna.
Jag har gjort det i ca sju år.
Själv har jag gått OM:s missions- och lärjungaskola -
i Sydafrika i ett halvt år.
Där försökte jag komma underfund med vilken min plats är.
Jag bad Gud visa vart Han skickar mig.
- Var du beredd att åka? - Ja det tycker jag.
Jag bad långa tider: "Här är jag Gud, jag åker vart som helst."
Så kände jag att Gud kallar mig tillbaka till Finland.
På allvar Gud...?
Men okej - är jag beredd att åka vart som helst -
så kan jag också åka tillbaka till Finland.
Så blev den här platsen ledig och nu sänder jag iväg andra.
- Du nämnde några saker som vi behöver förklara för tittarna.
MDT - Lärjungaträningsskola. Vad är en lärjungaskola?
Det är en skola där vi växer som Jesu lärjungar.
Det är vad det är.
- Du sa att det var i Sydafrika? - Ja.
Hur länge var det?
- Ett knappt halvår. - Vad gjorde ni där?
- Vi studerade Bibeln och umgicks med Gud.
På vardagarna steg vi upp tidigt för att ha vår egen stund med Gud.
De stunderna blev väldigt viktiga för mig -
för det var då Gud verkligen verkade i mig.
Vi hade undervisning om Bibeln, om olika sätt att arbeta -
om mission, situationen i världen...
Dit hörde också fyra korta missionsresor i Sydafrika.
Vi levde under samma primitiva förhållanden som man gör där.
Vi lagade mat över öppen eld, flådde höns och...
- Flådde ni höns? - Ja.
I städerna var vi bland gatubarn, hemlösa, prostituerade -
och bland indierna, det finns en stor grupp hinduer där vi var.
Vi fick pröva på olika saker.
Så var det undervisning som hjälper en hitta sin kallelse -
och fördjupar gudsförhållandet.
Det ger lite erfarenhet av olika arbetsformer.
Förhoppningsvis ger det klarhet i vad man ska satsa på senare.
- Det här är intressant för mig -
för min egen dotter går i samma skola som bäst.
När det här programmet går ut är hon just på väg hem. - Ja.
- Säg mig, vad betydde den här tiden för dig?
Du sa att morgonstunderna i avskildhet betydde mest. Varför?
- Jag tror att jag åkte dit i tanken att...
Mitt gudsförhållande hade djupnat de senaste åren -
men jag ville se Gud verka, se Hans storhet.
Jag ville se vad som skulle hända under missionsresan, mirakel och så.
Ändå var det så att jag upplevde -
Guds storhet under mina stilla stunder i avskildhet.
Jag var inte van att ta mig så mycket tid -
för att umgås med Gud i vardagen.
Jag kunde be egna böner och böner för andra.
Det är det som förändrar hjärtat.
- Jag har hört andra säga samma sak.
De som varit där har nästan utan undantag -
sagt att de personliga morgonstunderna med Gud -
betyder mest. Intressant!
- Tanken är att utbildningen börjar med en period -
då man koncentrerar sig på förhållandet till Gud.
Man börjar inte med att undervisa olika arbetsformer -
bland muslimer, hinduer, barn osv -
utan man satsar på förhållandet och frågar sig vad Gud vill göra i mig.
Utgångspunkten för det vi ska göra är att Gud får verka i oss, -
i våra hjärtan och i våra liv. Så vi kan föra budskapet vidare.
Allt vi gör påverkas av vad Gud gjort i oss.
- Deltagarna i lärjungaskolan kom från många olika kulturer?
- Från 14 olika länder vad jag minns.
- Hur många var ni allt som allt?
- Om jag minns rätt så var vi ca 60.
- Hur många kvinnor och hur många män?
Var en tredjedel män?
- Det kommer jag inte ihåg, men där var både män och kvinnor.
- Proportionerna är ofta sådana. - Ja.
- Var du intresserad av mission redan som barn?
- På sätt och vis, ja.
I tolvårsåldern lär jag ha sagt till min familj att -
jag ska bli missionär när jag blir stor.
Mamma sa att det var bra -
men att missionärer brukar åka för att göra ett jobb.
Då började jag fundera på vad jag vill göra.
Vad jag kunde bli och vad jag kunde göra som missionär.
- Har du studerat någonting?
- Jag har studerat till barträdgårds/ förskollärare i Jyväskylä.
- Ja, det är i Jyväskylä.
- Du säger att det är viktigt ha ett yrke.
Kan du förena utbildningen till förskollärare med att vara missionär?
Skulle det vara ett bra yrke? - Ja. Varför inte?
- Man tänker ofta att man ska vara präst, läkare eller sjuksköterska.
- Eller lärare. - Eller lärare.
- Det är det vanliga. Så tänkte jag med.
Det var kanske därför jag ville bli lärare, förskollärare.
Senare har jag förstått att Gud kan använda vilket yrke som helst.
Vem som helst kan bli missionär -
och ha användning av sitt yrkeskunnande.
- Men ska det inte vara en speciell kallelse till missionen?
Så där att du ser en brinnande staty som säger: -
"Åk genast till Botswana!"
- Nej. - Nej?
Jag vågar påstå att det inte behövs. Kanske någon får en sådan kallelse.
Men vi har en befallning i Bibeln.
Är inte den tillräckligt speciell?
- Du menar att det räcker?
- Ja, en uppgift som Gud har gett församlingen.
- Behöver man ha en personlig övertygelse -
så där att man känner sig tvungen att åka eller sända ut?
- Ja jag tror att det behövs -
någon form av personlig övertygelse.
Men viktigare är kanske att fråga sig vilken ens plats är -
och att man ber Gud visa det.
Jag vet att alla inte är beredda att åka.
En del säger att de inte har någon missionskallelse.
Då säger jag: "Men du tror på Jesus och Guds Ord, -
och där finns en uppgift för oss alla.
Men du vill inte åka och känner inte att din plats är på andra sidan jorden?
Okej, men även om du inte är den som åker iväg så -
betyder det inte att du saknar kallelse."
- Kan du ha en missionskallelse även om du inte åker iväg? - Ja.
Vad säger du om traditionellt och -
icke-traditionellt missionärsarbete?
Är det här "traditionell" mission? - Vad menar du?
- Det att mormor stickar sockor och för pengarna -
sänder man en person till Botswana som bor där resten av livet -
och är lärare, läkare eller sjukskötare...
- Alltså jämfört med...?
- Kan man jobba som missionär på något annat sätt?
- Det kan man. - Förklara för mig.
Gud kan använda vem Han vill och vilken yrkeskunskap Han vill.
Han kan också använda någon som saknar yrkeskunskap.
Jag tror Gud söker människor som har viljan och ställer sig till förfogande.
De som säger: "Gud, här är jag. Använd mig!"
Det hänger inte på hur högt utbildad du är eller vad du kan göra -
utan mer på om du är villig att tjäna Gud med det du har.
- Du jobbar själv i OM och ni har kortvariga missionsprojekt.
Det är vad OM främst är känt för.
- Men vi har också långvarigt arbete som vi uppmuntrar till.
- Hur ser den vanliga vägen till OM ut för en finländare?
Kan du berätta vilken väg som är den mest typiska?
- Möjligheten till de kortvariga missionsprojekt -
och utbildningar som vi har, -
och t.ex. Teen Street som vi säkert kommer att prata om senare...
Ja, de kommer via de korta programmen för att -
pröva på ett par veckor eller en månad.
När deras intresse tänds vill de åka längre.
- Var hade ni verksamhet förra sommaren?
- Menar du OM i Finland? - Ja.
- Det ordnas ju hundratals -
missionsresor varje år runtom i världen.
Men vi har sänt finska medborgare till Laos och Bali. De var nya för i år.
Så har vi varit i Japan, Spanien, Nordafrika, -
Moldavien och Ungern.
Dit åkte några från er församling. - Ja.
- När nu Gud har fört missionsfältet hit till oss -
tycker du då att vår syn på missionsarbete förändrats?
Vi har en stor grupp invandrare.
När vi inte sände missionärer dit har Gud sänt dem till oss -
som Timo Keskitalo sa i ett program. Vad tror du?
Behövs det fortfarande mission som riktar sig -
utanför våra gränser till andra kulturer?
- Det tror jag nog.
Även om situationen är annorlunda här så försvinner inte -
behovet på andra håll i världen.
Jag tycker det är bra att -
många församlingar vill nå invandrarna.
Det stämmer att många inte vill åka till den muslimska världen men -
när den kommer hit kan man ha en mer öppen verksamhet.
Men det finns fortfarande behov ute i världen.
Det kan kännas som en lättnad att slippa åka -
och det blir en ursäkt att stanna hemma.
Ändå har Gud gett oss en uppgift.
Jesus har sagt att evangeliet om Riket ska predikas för alla folk.
- Du är bekant med missionsverksamheten i Finland.
Vilken ställning har missionen i våra församlingar idag?
- Det var en ganska omfattande fråga.
Jag tycker att man fortfarande aktivt bedriver mission i Finland.
Det har funnits och finns fortfarande en villighet att sända ut.
Samtidigt minskar antalet utsända missionärer år för år.
Antalet har minskat med hälften från år 2000 till nu.
- Har antalet missionärer minskat med hälften?
- Ja, man sänder ut färre finska missionärer från år till år.
- Vad beror det på? - En bra fråga.
Jag tror vi saknar vision.
Vi har också färre aktiva i församlingarna -
och sådana som vill förbli trogna Guds Ord.
Det påverkar säkert.
Man har det bra och blir bekväm.
Jag har läst lite statistik och -
det verkar som om de församlingar och -
missionsorganisationer som frångår Bibeln -
som det viktigaste rättesnöret för livet och läran -
satsar allt mindre på mission.
Däremot ökar missionsarbetet där man tror -
på Bibelns Ord som det står skrivet.
Har du lagt märke till det?
- Ja, det stämmer.
- Vad ska vi då göra i våra församlingar -
för att stärka missionsarbetet?
Ska vi stärka den kortvariga missionsverksamheten?
- Ja man kan åtminstone fundera på det.
Inkludera det i församlingens strategi.
Prata om det, utmana folk att söka sin egen plats.
Se det som en gemensam uppgift.
Om ingen talar om det förblir det vars och ens ensak.
Man tänker man ska vänta och se om man har någon kallelse.
Jag önskar viljan att sända ut kom från församlingarna.
I en del församlingar berättar pastorn att man vill -
skicka ut missionärer för ett kortare eller längre arbete.
Man uppmuntrar folk att åka.
Jag önskar att församlingarna oftare gjorde så.
- Om pastorn uppmuntrar till det så åker man?
- Ja, många tror att de inte kan, inte passar in, inte har råd.
Men uppmuntras man från församlingens håll -
så vill man gärna åka.
Du frågade också vad man kunde göra annorlunda i församlingen.
Jag tror vi måste försöka se det "utanför lådan." På ett nytt sätt.
Du sa just att man ofta understödjer missionen så -
att mormor stickar sockor som man säljer och -
pengarna går till Afrika...
Men hur ska vi lära en ny generation att bli givmild och understödjande?
Jag tycker man kunde prata mer om att ge och olika sätt att understödja.
Jag drömmer om en ny generation förebedjare.
Också där har man traditionellt -
äldre damer och missionsföreningar som ber.
Hur får vi den unga generationen att göra samma sak?
- Det behöver inte vara en missionsgrupp eller syförening?
Många missionsgrupper träffas kl. 11-13.
Då kan bara pensionärer komma.
- Borde man låta missionen vara -
en del av den övriga församlingsverksamheten -
istället för att placera den i ett eget fack?
Där har vi "missionärerna" och där har vi de "vanliga kristna."
Ja. Hur tror du det kunde se ut som en del av församlingens verksamhet?
- Att det skulle få synlighet.
Människor som själva varit på missionsfältet -
skulle ha kontakt med församlingen och synas där.
Nu åker de runt och besöker många olika församlingar -
med hälsningar och nyheter från missionsfältet.
De har så bråttom att de inte hinner sköta om -
sin egen församlingsgemenskap.
- Du menar det är bra att ha en egen församling -
som understöder dig helt och fullt -
så du inte behöver besöka 20 församlingar? - Ja.
- Det vore toppen!
- En eller två församlingar kunde sända ut tillsammans.
Då är man också mer intresserad: -
"Vi har en där som berättar sådana och sådana nyheter."
- Just så.
- Jag tror problemet är att vi fått en grupp "specialister" -
som tar hand om missionen för vår del.
Vi deltar varken som församling eller vanliga kristna.
Hur sköter du din egen församlingsgemenskap?
- Jag är med där. - Var är du?
- I Uusi Versos verksamhet i Tammerfors.
Det är en församlingsgemenskap inom Lutherska kyrkan -
som uppkommit och vuxit i samband med -
verksamheten bland unga vuxna.
Vi är många unga familjer och unga vuxna men också andra är med.
Där är jag med på olika sätt.
- Hur syns missionsarbetet där?
- Vi har missionärer som vi regelbundet ber för.
Vi samlar kollekt och sänder julhälsningar o.s.v.
Det har glatt mig att vi ber och i bönen nämner deras namn -
som åkt ut från vårt gäng.
Vi sänder också grupper, t.ex. grupper för andlig tillväxt -
och olika typer av grupper.
Från vår skara har man varit i Turkiet, Rumänien, England -
och det kan bli en grupp till Grekland, igen.
Vi välsignar dem och sänder iväg dem -
och när de återvänder får vi höra vad de varit med om.
Ja, i själva verket syns det, och det är ganska häftigt.
- Har du någon dröm då det gäller missionen?
- Menar du personliga drömmar? - Ja.
- Det har förändrats.
Som barn drömde jag om att -
undervisa föräldralösa barn under ett mangoträd.
Min dröm är att vara med i missionsarbetet och -
att Gud kan använda mig.
Jag kan åka eller stanna men jag vill ta del i det.
- Lever du din dröm nu?
- Jag vet inte vad jag ska säga.
- Jag menar, vad önskar du?
Vill du fortsätta så här eller -
önskar du att du en dag kunde åka?
Skulle du vara redo att åka?
- Ja, det är jag.
Jag kan inte säga om jag lever min dröm för -
jag har inte drömt om det här -
men det är häftigt hur Gud har lett mig!
Jag hade inte själv kommit på tanken att söka jobbet men Gud har lett mig.
Det var inte min dröm men jag trivs med det jag gör.
Vi fortsätter om detta nästa gång och då ska vi tala mer om OM.
Det var trevligt att ha dig med här.
Och det var trevligt att du såg på programmet.
Vi fortsätter nästa gång tillsammans med Ruth.
Stöd Himlen TV7!
I Finland: ring stödnumret 0600 10070 (10,01 EUR + lna) -
I Sverige: Swisha din gåva 123 677 9300
Översättning: Himlen TV7