VARAAIT
Tervist ja tere tulemast "Varaaita"!
Jätkame täna eelmine kord alustatud sarjaga,
mille pealkiri on: "Mis oleks, kui läheks?"
Tänase saate alapealkiri on "Minu tee misjonitööle."
Minu tänaseks külaliseks on
Soome Operation Mobilization töö eest vastutaja Ruth Hakala.
Tere tulemast! - Tänan.
Ma isegi ei tea, mis tiitli oleks pidanud sulle andma,
aga kas see sobis? - Vägagi hästi.
Lisaks sellele vastutan ma ka kontaktide eest erinevate kogudustega
Hoiatan siinkohal vaatajaid ette,
et me võime siin mingi hetk hakata Tampere murrakus rääkima.
Sest me mõlemad oleme sealt kandist pärit,
mistõttu alati, kui mõnda Tampere inimest kohtad,
kisub vägisi kohaliku murraku peale.
Kas pole põnev? - On. Eriti koos sinuga.
Nii et, palume juba ette vabandust.
Samas on seegi osa kultuurist.
Aga tore, et oled siin.
Räägi pisut oma taustast ja lapsepõlve kodust
ning ka oma vaimulikust taustast.
Olen kasvanud üles kristlikus kodus ja mu vanemad on usklikud.
Mul on ka kaks venda.
Oleme lapsest saati palvetanud
ja käinud ka erinevates kristlikes ringides, laagrites
ja noorteõhtutel.
Olen lapsest saati uskunud Jumalasse
ja teadnud, et ma vajan Jeesust ning pääsen üks päev taevasse.
Mulle meeldib osaleda ka koguduse töös.
Samas kui noorem olin, mõtlesin alati,
et ma usun küll Jumalasse, kuid igal asjal on oma piirid.
Ma ei tahtnud olla mingi imelik.
Nähes inimesi,
kes tõstsid iga asja peale käed ja kiitsid kõige eest Jeesust,
tundus see mulle pisut liiast.
Nii elasin oma usuelu selliselt, et ma polnud 100% sellega kaasas,
ehk siis - ma polnud täienisti ka maailmast eraldunud.
Seetõttu ei elanud ka täiega Jumalale.
Kuid nagu aru saan, on tänaseks olukord muutunud?
Mis hetkel ja mil moel see siis muutus?
Kolisin õpingute tõttu Jyväskylla,
kus olin kaasatud kristlike õpilaste tegevustesse.
Kuid mingi hetk hakkas Jumal mind kuidagi kõnetama
ja ma tundsin, et see on kas kõik või mitte midagi.
Kogu see Jumala värk.
Ja kui Jeesus ise on öelnud, et Tema on tee, tõde ja elu,
siis see väga kõnetas mind.
Eriti see, et Jeesus on elu,
sest ma olin üritanud hoida Teda vaid kui osana oma elust.
Nii nagu kogudustki.
Jumal kõnetas mind selle kõige läbi, mistõttu palvetasin:
"Jeesus, ütlesid, et Sa oled elu, mistõttu tahan, et oleksid ka minu elu.
Mida iganes see siis tähendab."
See ei tundunud isegi mõistuspärane,
kuid kui Jeesus ütles, et Tema on elu, siis sellest sai ka mu palve.
Ühtlasi meenutas Jumal mulle mu enda seatud piire Talle,
mistõttu palvetasin sellegi pärast, et mul poleks enam mingeid piire,
vaid et tahan saada Jumalast rohkem teada
ja õppida Teda paremini tundma.
Jumal oli ütlemata ustav ja ka vastas mu palvetele.
Nii leidsin sellest ka tõelise rõõmu
ning soovin kogu südamest ja kogu oma eluga järgneda Jumalale.
Kui mõtled Jeesusele ja sellele, et oled Tema oma,
siis milline sõna sulle sellega kõige esmalt seostub?
Mainisid juba enne sõna rõõm,
mistõttu kas rõõm ongi see,
mis kirjeldab kõige enam su tunnet Jeesusele kuulumisest?
See on kindlasti üks neist,
kuid samas kirjeldavad seda paljud muudki asjad.
Seda, mida Jumal on mulle andnud.
Ma ei oskagi seda vaid ühe sõnaga väljendada.
Heakene küll. Ma siis ei kiusa sind rohkem.
Sa osaled misjonitöös.
Olgu alustuseks küsitud, miks see su jaoks oluline on?
Miks on misjonitöö nii tähtis su jaoks?
Sest see on Jumala jaoks tähtis.
Ma vähemalt usun nii
ja seetõttu on see ka minu jaoks oluline.
Ma ei oska isegi öelda, mis hetkel see mu jaoks tähtsaks sai.
Jah, millalgi mu noorpõlves
ja seda seetõttu,
et Jumalal on oma missioon siin maailmas
ja seetõttu on see ka oluline mulle.
Mida sa hetkel teed?
Tutvustasin sind Operation Mobilization töö vastutajana
Me räägime järgmises osas OM'st lähemalt,
kuid räägi täna lühidalt, mida OM endast kujutab
ja mida sa Soome OM's teed?
Et siis lühidalt OM'st? - Võimalikult lühidalt.
OM on rahvusvaheline kristlik organisatsioon,
mis tegutseb enam kui 110. maal ja ühtlasi ka Logos Hope laeval.
Ja mina vastutan siis Soome OM'i tegevuse eest
ja selle suhetest kogudustega.
Olen teinud seda tööd 7. aastat
ja olen osalenud ka pool aastat
OM'i misjoni- ja jüngerluskoolis Lõuna-Aafrikas.
Seal mõtisklesin ka selle üle, kus on minu koht kogu selles töös?
Kusagil maailma nurgas või kus iganes.
Oleksid sa valmis minema kuhugi maailma nurka?
Usun küll, et olen.
Ütlesin Jumalale palves: "Siin ma olen.
Valmis minema, kuhu iganes."
Kuid siis kogesin, et Jumal kutsub mind tagasi Soome.
Mul oli algul seda isegi raske uskuda,
mistõttu ütlesin Talle palves uuesti, et olen valmis minema, kuhu iganes.
Kuid kuna olin valmis minema, kuhu iganes,
olin ka valmis tulema tagasi Soome.
Selleks avanes ka minu praegune töökoht.
Täna aga olen ise julgustamas ja läkitamas teisi välja,
Mainisid siin mitmeid sõnu, millest oleks hea lähemalt rääkida.
Jüngerluskool.
Mis asi on jüngerluskool?
See on kool, kus me kasvame Jeesuse jüngritena.
See see ongi.
Ütlesid, et see oli Lõuna-Aafrikas. - Jah.
Kui kaua see kestis?
Pea pool aastat.
Mida te seal tegite?
Õppisime Piiblit tundma, veetsime aega koos Jumalaga.
Meil oli igal hommikul isiklik, vaikne aeg Jumalaga.
See oli väga märkimisväärne aeg,
mille jooksul Jumal tegi minus kõige enam oma tööd.
Jah, meil oli seal piibliõpe
ja õpetus erinevatest teenimisviisidest, maailma olukorrast ja vajadustest.
Lisaks sellele tegime ka neli misjonireisi
Lõuna-Aafrika sisemaale.
Käisime maa paikades
ja olime samades oludes nagu sealsed inimesed elavadki.
Tegime lõkke peal süüa ja nülgisime kanu.
Nülgisite kanu? - Just nimelt.
Ühtlasi käisime ka suurlinnades,
tegeledes tänavalaste-, orbude- ja prostituutidega.
Lisaks sellele käisime ka indialaste seas,
keda on seal ka väga palju.
Viibisime piirkonnas, kus oli palju hindusid.
Kooli õppeprogramm aitab leida su enda kutsumise
ja lähendada oma suhet Jumalaga,
aga samas saada ka aimu ning kogemust
erinevatest tööharudest,
mis aitab saada selgust, millega hiljem võiks tegelema hakata.
See teema huvitab mind ka seetõttu,
et mu oma tütar on hetkel seal samas koolis
ja ajaks, mil see saade eetrisse jõuab, on ta just tulemas tagasi koju.
Mida see aeg su jaoks tähendas?
Ütlesid, et see hommikune isiklik aeg Jumalaga
oli sinu jaoks kõige olulisem.
Miks?
Ma läksin sinna ehk sellise mõttega, et...
Eks mu suhe Jumalaga
oli juba enne seda muutunud lähedasemaks,
kuid ma läksin sinna sooviga näha, kuidas Jumal tegutseb
ja oma suurust ilmutab.
Tahtsin näha, mis misjonitöö käigus toimub?
Kuid samas kogesin Jumala suurust kõige enam just neil vaikushetkedel.
Ma polnud harjunud võtma argipäeviti nii palju aega,
et olla koos Jumalaga
ja kanda Ta ette palveid nii iseenda kui teiste eest.
See muudab väga palju su südant ja seetõttu see oligi nii tähendusrikas.
Olen kuulnud sama asja pea kõigilt, kes on seal koolis käinud.
Pea eranditult kõik on tundnud,
et need isiklikud, hommikused hetked Jumalaga
on olnud kõige tähendusrikkamad.
Huvitav.
Kuid kogu see kool ongi ehitatud üles põhimõttele,
et eelkõige tuleb keskenduda oma isiklikule suhtele Jumalaga
ja mitte sellele, kuidas ja mida teha moslemite, hindude või laste seas.
Eelkõige tuleb panustada omaenda suhtesse Jumalaga
ja sellesse, mida Jumal tahab meis korda saata.
Ehk siis, kõige alus on see,
et Jumal saaks teha oma tööd eelkõige me endi sees -
me elus ja südames.
See on kui kõige alus ja ka sõnum, mida me edasi viime.
Sest see, mida Jumal meis teeb, mõjutab kõike, mida meie teeme.
Rääkides veel sellest jüngerluskoolist, siis teid oli seal mitmest erimaast?
Kui õigesti mäletan, siis 14'lt erinevalt maalt.
Kui palju teid seal kokku oli?
Kui õigesti mäletan, siis 60. ringis.
Kui palju mehi ja kui palju naisi?
Kas 1/3 olid mehed?
Seda ma nüüd tõesti ei mäleta,
kuid seal oli nii mehi kui naisi.
Üsna tihti see suhe on selline, et mehi on vähem kui naisi.
Oled sa väikesest peale olnud huvitatud misjonitööst?
Ühtpidi küll.
Olin vist mingi 12-aastane, kui kuulutasin kodus,
et tean, kes minust suureks saades saab;
et minust saab misjonitöö tegija.
Ema olla selle heaks kiitnud.
Kuna aga misjonärid teevad alati ka mingit kindlat asja,
hakkasin mõtlema, mida ma tahaks teha?
Et kes minust võiks saada ja mida ma siis misjonitöös teeksin?
Oled sa ka õppinud mingit eriala?
Ma olen õppinud Jyväskyläs lasteaia kasvatajaks.
Kui mõtled nüüd sellele, et misjonäril peaks olema mingi amet,
siis kuidas saaksid misjonitöös tegutseda lasteaia kasvatajana
või üldse koolitusvallas?
Oleks see hea amet, mida selliselt rakendada?
Oleks küll. Miks mitte?
Sest tavaliselt arvatakse,
et peab olema pastor, arst või medõde.
- Või õpetaja. Või õpetaja.
See on jah peamine arusaam, millele ka mina omal ajal mõtlesin
ja mis ka mingil määral viis selleni, et õppisin lasteaia kasvatajaks.
Isegi, et olen hiljem mõistnud,
et Jumal võib kasutada mis tahes ametit.
Misjonitöö ei ole vaid teatud ametite esindajatele,
vaid kes iganes võib oma ametis teha misjonitööd.
Kuid kas misjonitööks pole tarvis täitsa omaette kutsumust?
Sellist, kus põlevast sambast kõlab hääl: "Mine otse Botswanasse!"
Ei. - Ei?
Ei. Julgen küll väita, et mitte.
Osad võivad ju ehk kogeda midagi sellist, aga...
Ütlesid, et selleks läheb tarvis erikutsumist.
Kuid meile ongi juba Piiblis antud eriline ülesanne kui mitte lausa käsk,
mistõttu see on juba piisavalt eriline kutse.
Tahad öelda, et sellest piisab?
Usun küll, et sellest piisab,
sest see on see ülesanne, mille Jumal on kogudusele andnud.
Kas selleks on tarvis ka mingit isiklikku veendumust,
et minna või läkitada kedagi?
Usun küll, et isiklikult peab olema teatud kindlus või veendumus
kogu loost.
Küsimus on, kas oleme üldse palunud:
"Jumal, näita mulle, kus mu koht on kogu selles loos?"
Sest mitte kõik pole valmis minema. Seda ma tean.
On inimesi, kes ütlevad, et neil pole misjonitöö kutset,
mispeale tahaks kohe öelda,
et kui usud Jeesusesse ja Jumala Sõna,
siis seal on meile kõigile see ülesanne antud.
Et siis, kui ütled, et sa ei taha minna,
siis kas see tähendab seda,
et sa ei taha minna kuhugi maailma äärtesse?
Kui vastus sellele on jah,
ei tähenda see veel seda, et inimesel poleks misjoni kutset.
Küsimus on pigem paigas ja selles, et ei pea kuhugi kaugele minema.
Et siis, misjonikutse võib olla ilma kuhugi minemata? - Just.
Mida sa arvad klassikalisest ja mitteklassikalisest misjonitööst?
Kas misjonitöö näol ongi tegu vaid nö klassikalise misjonitööga?
Mida sa selle all silmas pead?
Seda, et memmed koovad sokke
ja läkitavad selle raha eest kellegi Botswanasse misjonäriks,
kes jääb siis sinna igaveseks tööle.
Olles seal siis õpetaja, arst või medõde.
Ehk siis see või midagi muud?
Või kas misjonitöös saab ka muul moel osaleda?
Ikka saab.
Räägi pisut lähemalt.
No nagu varem juba öeldud -
Jumal võib läkitada välja kelle iganes ja mis iganes ametiala esindaja.
Ta võib kasutada isegi neid, kellel ei pruugi veel olla mingit ametit
Usun, et Jumal otsib eelkõige neid, kelle südames on see tahe olemas
ja kes on Jumalale kättesaadavad
stiilis: "Jumal, siin ma olen. Kasuta mind!"
Küsimus pole selles, milline või kui kõrgetasemeline su haridus on,
või mida sa teha oskad.
Kõige olulisem on tahe olla kasutatud Jumalariigi heaks.
Sa ise tegutsed OM'is,
kus teil on lühiajalised misjonitöö projektid.
See on kui teie nö leivanumber, mille poolest OM'i tuntakse.
Isegi, et meil on ka pikaajalised projektid,
milles julgustame inimesi osalema.
Milline on see tavapärane teekond ühele soomlasele, kes tuleb OM'i?
Või kõige tüüpilisem tee tervikuna, et minna misjonitööle?
No eelkõige ongi need lühiajalised misjonitöö võimalused,
mille raames toimuvad erinevad tegevused, praktikad
ning koolitusprogrammid.
Üks neist on näiteks Teen Street,
millest räägime eeldavasti hiljem rohkem.
Nii et, lühiajaliste programmide kaudu saab osaleda mõnes misjoniprojektis
kas paar nädalat või kuu aega.
Sealt võib saada misjonipisiku sisse ja minna hiljem juba kauemaks.
Kus te eelmisel suvel toimetasite?
Läbi selliste lühiajaliste ettevõtmiste.
Sa mõtled üldse OM'is või Soome OM'is? - Soome omas.
Sest iga-aastaseid misjonireise toimub üle maailma üle 100. ringis,
nii et võimalusi on erinevaid.
Soomlased aga on käinud nii Laoses kui ka Balil,
mis on olnud kõige uuemad kohad me jaoks.
On käidud ka Jaapanis,
Hispaanias,
Põhja-Aafrikas.
Moldovas ja Ungaris,
kus viimases on käinud ka teie koguduse rahvast.
Nii et, neid kohti on olnud.
Kui aga Jumal on nüüd toonud oma misjonipõllu Soome,
siis kuidas sa ise seda näed -
kas misjonitöö tähendus on muutunud?
Meil on tohutul hulgal pagulasi,
ehk siis - kui me ei viinud neile nende kodumaale evangeeliumi,
on Jumal nad toonud meie juurde siia.
Nii nagu Timo Keskitalo eelmine kord väga kenasti ütles.
Kuidas sa seda näed?
Kas selline Soome piire ületav misjoninitöö teistesse maadesse
on endiselt veel vajalik?
Usun küll, et on.
Isegi, et me siinne olukord on muutunud,
siis see ei kõrvalda muu maailma vajadusi.
Mu meelest on tore, et paljud Soome kogudused
on kaasatud pagulastöösse.
On tõsi, et paljud poleks valmis minema kuhugi moslemimaale,
kuid kui moslemid siia tulevad,
on nad ehk avatuvamad tegutsema selles vallas.
Teisalt aga on misjonitöö vajadus endiselt ka maailmas olemas.
Paljud võivad küll mõelda:
"Milline kergendus, et enam ei pea minema kuhugile",
kuid samas võib see ka olla lihtsalt vabandus mitte minemiseks.
Samas aga on Jumal meile selle ülesande andnud
ja Jeesus ise ütles,
et Jumalariigi evangeeliumi kuulutatakse tunnistuseks
kõigile rahvastele.
Kui vaatad oma töö kaudu misjonitööle
ja seda ka laiemalt kui vaid lühiajaliste projektide kaudu,
siis milline koht on misjonitööl tänapäeva Soome kogudustes?
See on väga lai küsimus.
Milline koht?
Ütleksin, et soomlased on veel endiselt
aktiivselt misjonitööga seotud.
Palju misjonäre on välja saadetud ja saadetakse endiselt veel.
Samas soomlastest misjonäride arv kahaneb aasta aastalt.
Alates 2000. aasta algusest kuni tänaseni
on see arv poole võrra väiksem.
Misjonitöö tegijate arv on poole väiksem?
Jah, soomlastest misjonäride arv.
Nende arv väheneb iga aastaga.
Mis seda tingib? - Hea küsimus.
Usun, et meil pole tõelist nägemust misjonitöö kohta.
Eks koguduse liikmete arv kahaneb ka üldises mõttes.
Nende arv, kes on valmis jääma truuks Jumala Sõnale
ja järgima seda.
See mõjutab siis ka kogu misjoni teemat.
Ühtlasi muutume ka üha mugavamaks.
Soomes on hea ja mõnus elada.
Siin on turvaline ja hea.
Olen lugenud teatud uurimustest,
et kogudused ja misjoniorganisatsioonid,
kes loobuvad tõekspidamisest,
et Piibel on kogu elu ja õpetuse ülim juhis,
siis nende misjonitöö läheb ka allamäge.
Kuid misjonitöö, kus usutakse Piiblisse selliselt nagu see on kirjutatud, kasvab
Oled sa midagi sellist märganud?
Ütleksin, et võib olla küll nii.
Mida me peaks kogudustes tegema, et tugevdada misjonitööd?
Tugevdamaks kasvõi lühiajalist misjonitööd.
Sellest tuleks eelkõige rääkida.
Kaasata see oma koguduse strateegiasse.
Rääkida sellest ja julgustada inimesi leidma oma koht,
et nad mõistaks, et tegu on me ühise ettevõtmisega
ja igal ühel on oma koht kogu loos.
Sest kui sellest ei räägita ja see jääb igaühe enda hooleks
stiilis: "Kui tunned misjonikutset, eks siis vaatame, mis või kuidas."
Pigem peaks olema nii,
et kogudusel oleks tahe läkitada inimesi välja.
Osa pastoreid ütleb, et nad isegi tahaks läkitada inimesi -
kasvõi lühiajaliseltki,
mistõttu seegi on oluline, et juhid julgustaks inimesi
ja küsiks, kes tahaks minna.
See oleks tore!
Ja see on see, kuidas kogudused võiks toimida.
On seda siis ka näha,
et kui pastor julgustab minema, siis ka minnakse?
Ikka minnakse.
Sest paljud mõtlevad, et nad pole õige inimene selleks,
või neil pole rahalisi ressursse,
aga kui kogudus julgustab seda tegema,
siis see paneb küll inimesed liikuma.
Küsisid veel ka seda, et mida saaks kogudustes teisiti teha?
Usun, et me peaks mõtlema sellele otsekui kastist väljaspool
ehk siis uuel moel.
Ehk siis nagu enne mainisid,
et kui praegu mõeldakse veel, et memmed koovad sokke
ja toetavad saadud raha eest misjonäre,
siis ehk tasuks ka mõelda,
kuidas kaasata ka nooremat põlvkonda,
et nad mõistaks, mida kujutab endast andmise ja toetamise kultuur.
Et siis, andmisest tuleks samuti rääkida.
Sellest, kuidas saaksime anda ja toetada misjonitööd.
Mu unistuseks on ka uus põlvkond eestpalvetajaid.
Jah, meil on teatud memmed ja grupid, kes palvetavad,
kuid kust tuleb see uus põlvkond, kes teeks seda sama?
Et siis, tegu ei pea olema tingimata mõne misjonirühmituse
või memmede õmblusgrupiga?
Paljud misjonimeelsed kogunemised toimuvad päeval k 11.00 või 13.00,
nii et sinna ei saagi keegi muu minna kui vaid pensionärid.
Kas abi oleks ehk sellest,
kui misjonitöö oleks osa koguduse üleüldisest tegevusest?
Et seda ei lahterdataks omaette olevaks nähtuseks,
millega tegelevad vaid "misjoni inimesed"
ja siis ülejäänud on nö tavalised kristlased.
Mida sa selle all täpsemalt mõtled, et osana koguduse tööst?
Seda näiteks selliselt,
et inimesed, kes on seotud misjonitööga,
oleks ühenduses oma kogudusega ja koguduses nähtavad.
Mitte et nad vaid rallivad mööda erinevaid kogudusi ringi
rääkides seal oma misjonitööst,
aga samas on neil nii kiire, et omaenda koguduses neid ei näegi.
Mõtled siis seda, et on hea, kui misjonäril on oma kogudus
ja see kogudus oleks täiega kaasatud kogu loosse?
Toetamas teda jne.,
et ta ei peaks külastama 20-erinevat kogudust.
See oleks muidugi tõeliselt tore!
Kui oleks üks või kasvõi kaks kogudust,
kes läkitavad oma misjonäri välja.
Siis nad tunneks ka selle inimese vastu rohkem huvi,
öeldes: "Näe, see on meie inimene, kes toimetab siin või seal!"
Just nii.
Mu meelest peitub probleem selles,
et on tekkinud kui selline "eritööde grupp",
kes kannab meie eest misjonitöö eest hoolt
ja me kogudusena ning tavakristlastena
pole sellesse otseselt kaasatud.
Kuidas sa ise oma kogudusega ühendust pead?
Selle kaudu, et osalen selle töös.
Kus koguduses sa üldse käid? - Tampere Uusi Verso koguduses,
mis on luteri kiriku alla kuuluv kristlik kogukond.
Olen kaasas noorte täiskasvanute töös.
Meil on palju noori peresid,
aga samas igas vanuses inimesi.
Seal ma siis mitmel rindel toimetangi.
Kuidas sealne misjonitöö välja näeb?
Meil on oma misjonärid, kelle eest me regulaarselt palvetame
ja kelle jaoks ka toetusi kogume ning kellele jõulukaarte saadame.
Mul on hea meel,
et palume nende eest nimepidi oma eestpalveteenistuses.
Ühtlasi saadame ka oma kogudusest erinevaid misjonigruppe välja.
On siis tegu kodugruppide- või muude seltskondadega.
Me läkitame nad välja misjonireisidele.
Nad on käinud nii Türgis, Rumeenias kui Inglismaal.
Üsna peagi läheb üks punt Kreekasse.
Nüüd juba teist korda, sest seal on ka korra varem käidud.
Nii et, läkitame nad õnnistustega teele
ja siis ootame uudiseid, kuidas neil läheb.
Nii et, kui selliselt mõelda, siis misjonitöö on ikka täitsa nähtav
ja see on tore.
On sul ka mõni unistus misjonitööga seoses?
Isiklikul tasandil või mis mõttes?
Isiklikul tasandil.
See muide just hiljuti muutus.
Kui ma lapsena mõtlesin,
et lähen Aafrikasse mangopuu alla orbusid õpetama,
siis täna see soov pole ehk päris selline,
aga mu unistus on siiski olla kaasas misjonitöös
ja olla kasutatav Jumala poolt.
Olen valmis kas minema või jääma, aga ma tahan teha misjonitööd.
Elad sa siis hetkel oma unistust välja?
Ma ei oskagi sellele vastata...
Mõtlen seda, et mida sa tahad?
Tahad sa jätkata praegusel liinil jäädavalt,
või tahaksid sa ka mingi hetk minna?
Ja oleksid sa üldse valmis minema?
Olen küll valmis.
Kuid sa küsisid, kas elan oma unistust tõeks?
Ma pole küll sellisest elust kunagi unistanud,
kuid samas see viis,
kuidas Jumal on mind selle sisse viinud,
on küll vinge
ja ma poleks ise osanud isegi kandideerida sellele kohale.
Kuid Jumal on mind juhtinud siia.
Nii et, selles mõttes ma ei ela oma unistust tõeks,
kuna see pole kunagi olnud mu unistus.
Kuid mulle meeldib see, mida ma teen!
Me jätkame siit järgmine kord, rääkides lähemalt ka OM'st.
Tore, et olid meiega.
Tore, et vaatasid meid.
Jätkame Ruthiga järgmine kord samal teemal.
Soovides aga toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 eur),
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Tore, et olid meiega ja me jäkame siis järgmine kord.
Seniks aga rohkelt õnnistusi ja kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas