VARVET
Välkommen till VARVET!
I dag ska vi påbörja en undervisnings- eller samtalsserie -
med rubriken "Tänk om jag skulle åka?"
Mitt första intervjuobjekt är min gamle vän pastor Timo Keskitalo.
Välkommen! - Tack!
- Timo, när blev du kristen och hur gick det till?
- Jag tror det var år -70, -71.
Det var länge sedan.
Jag växte upp i hamnen. I industrihamnen i Nådendal.
Även om jag var en snäll pojke så var det en tuff omgivning.
Det var också en ganska "vild" tid.
Det var olika idéströmningar och intryck.
Det var också väckelse bland ungdomarna på den tiden.
Unga kom till tro och -
också min familj kom i beröring med det.
Min syster kom till tro -
och jag hörde berättas att man kan komma till tro och följa Jesus.
Och allt intresserade mig!
- Är du lite överaktiv?
- Nja, man kanske kan säga att jag -
hängde med andra överaktiva.
- Var det en häftig upplevelse eller växte du långsamt in i den?
- Det var en upplevelse där och då.
Jag växte inte in i det.
Det var ett omvälvande ögonblick.
- Jag minns dig från studietiden på missionshögskolan i Ryttylä.
Du förespråkade hållbar utveckling.
Håller du ännu på och återanvänder och sopdyker?
- Ja... på sätt och vis.
Jag köper sällan mina kläder som nya.
Min fru tvingar mig köpa nya kläder ibland -
men jag vill helst ha second hand.
Vad gäller mat så har jag inte dykt de senaste åren -
utan mer organiserat det hela.
- Barnen sopdyker...
- Ja det stämmer, men -
jag organiserar matutdelningar i församlingen.
Jag gör avtal med affärerna.
Jag får maten innan den hamnar bland soporna -
- dit den är på väg.
- Ja, jag uppskattade verkligen det du gjorde.
Själv skulle jag inte kunna.
Du är pastor och har haft mycket att göra med -
olika former av missionsarbete.
På vilka ställen har du jobbat?
- Ett tag var jag präst i en evangelisk-luthersk församling.
Jag var där i början, ungefär tre år.
Jag tjänade som församlingspastor i tre olika församlingar: -
i Satakunda, Forssa och ett halvt år i Hausjärvi.
Sedan sändes jag till London av Folkmissionen, till muslimerna.
Där var jag i sju år och min uppgift var -
framför allt att nå unga studerande muslimska män.
Efter de åren kom jag till Finland för att jobba med studerande.
Också där var jag i sju år.
Det var sju magra och sju magra år.
- När kommer de rika åren? - Jag vet inte. Det väntar vi på.
Men efter det var jag i nästan 15 år pastor -
i den internationella församlingen i Helsingfors.
Det var en intressant och välsignad tid.
- Det var inga magra år?
- Det fanns vissa magra element.
Jag dök mycket men...
Sedan fick jag det organiserat.
Men det var nog en tid av god tillväxt -
sett ur Guds rikes perspektiv.
Efter det har det varit en del jobbiga perioder.
Arbetslöshet i över ett år.
Sedan föll jag ur arbetslösheten.
Jag åkte till Mellanöstern.
Man kunde säga att jag åkte till Syriens gräns -
för att fly från det hårda klimatet i Finland.
Därifrån kom jag tillbaka till Finland tillsammans med flyktingströmmen.
Nu jobbar jag för missionsorgani- sationen Patmos, bland muslimer.
- Vad är din uppgift i arbetet bland muslimer?
- Till mina främsta uppgifter hör att -
träffa människor med muslimsk bakgrund, -
sådana som vill lära känna Jesus.
Vi har dopundervisning och lärjungaträning.
Sedan lär vi församlingsmedlemmar hur man når muslimer.
Ja, och lite radioarbete.
- Du nämnde en intressant sak, -
du sa att du har dopskola hemma hos er idag.
- Ja, när jag kommer hem ska vi ha dopskola.
En kille jag döpte för ca fem år sedan fungerar som tolk.
Personen som går i dopskola -
kan varken läsa eller skriva på något som helst språk -
utan vi har ljudbibel och hemläxor från Bibeln -
och på så sätt fortsätter vi.
- Hur mycket blir det av personligt mentorskap och hjälp?
- Vi har liknande träffar flera gånger i veckan.
- Det låter förträffligt.
Varför har du invandrarna på hjärtat?
Så var det i den internationella församlingen -
och så är det fortfarande. Varför?
- Jag är till min natur sådan att jag söker mig till -
ställen där det händer saker.
Det har varit en röd tråd i mitt liv.
Jag liknar en surfare som söker den största vågen.
Undermedvetet sökte jag alltid den stora vågen.
Jag anade också att flyktingvågen var på kommande.
Den kom hösten 2015 men redan ett par år tidigare såg jag den komma.
Därför åkte jag till platsen där vågen fick sin början.
- Det var ett medvetet beslut? - Helt medvetet.
Det sa jag också till många.
- Vad gjorde du där? Du var i Syrien?
- Jag var där i trakten -
och jag gjorde allt möjligt.
Jag besökte flyktinglägren ofta.
- Sedan förstod du att vågen kommer?
- Det visste jag redan innan jag for dit.
Jag var naturligtvis inte säker på när det skulle ske -
men så kom den igång.
- Var flyktingströmmens storlek en överraskning?
- Inte storleken men jag förvånades över hur snabbt det skedde.
På ett par veckor kom 30 000 till Finland.
- När vi kom överens om att träffas -
sa du en lite överraskande men intressant sak.
Din bestämda åsikt var att flyktingarna är -
till stor välsignelse för oss finländare.
Vad menar du med det?
- För det första behöver vi förstå att största delen -
av dem som kommer till Finland är kristna.
En del är namnkristna men...
- De har kristen bakgrund i varje fall?
- Ja. Den här mängden betyder att -
invandrarbefolkningen ökar markant -
t.ex. i en stadsdel i Jyväskylä.
Då ökar i själva verket andelen kristna i den stadsdelen.
De aktiva kristnas andel ökar, -
och antalet deltagare i gudstjänsterna ökar.
Jämfört med en finsk stadsdel så blir -
den stadsdelen mer kristen.
En stor del av invandrarna -
kommer från en aktivt kristen miljö.
Därför är det också en -
kvantitativ välsignelse för församlingen.
Församlingen växer, kanske inte just min församling men -
församlingsverksamheten i området växer.
Det här är en sak men sedan har vi kvaliteten i den kristna tron.
Östersjön är ju "lite salt".
Det kommer salta puffar från Öresund och från havet.
Det behövs en sådan puls allt emellanåt.
Kristendomen stagnerar och blir ensidig.
Vi blir blinda för våra skötesynder och våra brister.
En kristen från annan bakgrund undrar -
varför finska kristna gör si och så. "Det där är inte kristet."
Eller: "Det och det fattas er."
Det blir hälsosam omskakning och jämförande -
så man allt mer kan se det andliga.
- Just det.
Påverkar invandrarflödet alla församlingar?
Vi har väldigt många församlingar i Finland.
Du känner säkert till hur det är med dem som blivit kristna här -
och de som varit kristna när de kom.
Påverkar det alla församlingar?
- Det skedde en överraskande sak ifjol.
Tidigare fanns det församlingar som koncentrerat sig på invandrare.
Man hade gudstjänster på olika språk osv.
Och jag hade rykte om mig att vara -
den pastor som förstår sig på detta -
men så är det inte längre.
Nu har det spritt sig.
I församlingar på landsbygden runt om i landet -
händer det att in i kyrkan marscherar -
30, 40, upp till 100 män med muslimsk bakgrund -
som säger: "Vi kom nu. Berätta för oss om kristendomen."
- Ett bryderi för pastorerna.
- Ja, men jag måste erkänna att jag är lite avundsjuk.
Nu är det allt mer allas egendom, erfarenhet och sakkunskap.
Det är en stor välsignelse.
Utmaningen som kommit är en stor välsignelse.
- Här är det lätt att säga amen också med min ringa erfarenhet.
Hur har man i allmänhet tagit emot invandrarna i Finland?
- Enligt invandrarna själva mycket väl.
Budskapet i det stora hela är att man är mycket tacksamma och -
att mottagandet varit kärleksfullt och med öppna armar.
Och jag frågar varför?
Till en del kan det naturligtvis vara artighet.
- De är också annars artigare än finländare.
- Det stämmer. Vi säger bara sanningen.
En del är artighet men en del är säkert helt sant.
Många kanske väntar sig att kristna ska vara mjuka -
och älska sin nästa och t.o.m. betjäna dem.
Det här är en sida av saken men andra är -
på riktigt överraskade över hur varmt de tagits emot.
Det här får mig att fråga varför?
Hurudan är den kristna tro som -
får folk att älska "sin fiende?"
"Älska sin fiende!" med stort utropstecken.
Hur är det möjligt? Vem kan göra det?
- Hur tycker du att man ska ta emot flyktingar och -
då i synnerhet dem med islamsk bakgrund?
Och vad säger Bibeln om det?
- Man kan diskutera saken på olika nivåer.
Man ska inte vara naiv.
Vi behöver förstå att hela den europeiska kulturen -
kan rasa för att Europa blir mera islamskt.
De flesta med islamsk tro omvänder sig naturligtvis inte.
Det gäller en liten minoritet.
Vi lever på tröskeln till en stor omvälvning -
i Europa och också i Finland.
- Är vi redan mitt i det?
- Ja, kanske ställvis i Europa.
Det här är en stor utmaning för beslutsfattarna.
Jag avundas inte dem som ska ta beslut -
om asyl, gränsformaliteter osv.
Det är en oerhört krävande uppgift. Grym också, i dag.
Men så finns det en annan nivå - där vi har vår nästa.
Min muslimske nästa som är här just nu -
och som jag ska möta med kärlek. Så lär Bibeln.
Jag tänker på det judiska folket som är verkligt nationalistiska, -
som inte får gifta sig med andra folk, -
inte beblanda sig med andra folkslag.
De är oerhört fosterländska men -
ändå uppmanas de behandla främlingen som sitt eget folk.
- Och ta emot dem. - Ja.
Här tycker jag vi ser riktlinjen för hur vi ska möta flyktingarna, -
de muslimska invandrarna, som vår nästa.
Det betyder att vi ska möta vår nästa på ett självuppoffrande sätt.
- Vad innebär det?
- Vårt europeiska sätt att leva...
Vår främsta uppgift som kristna är inte -
att rädda den europeiska kulturen.
Det är inte vårt huvudsakliga mål. - Amen.
- Vi tjänar Guds rike och då kanske -
vi får offra vanor och kultur, -
en viss del av vår frihet som yttrandefriheten och mycket annat.
Kanske t.o.m. tryggheten.
Det har vi redan sett i Europa.
Vi var inte tillräckligt aktiva i att -
sända ut missionärer till riskzoner.
Nu för Gud risksituationen mitt ibland oss så att -
vi inte offrar bara missionärerna utan hela samhället.
Det här är vår skam.
- Men är det samtidigt en möjlighet?
- Det är också en möjlighet.
När de sedan omvänder sig till kristendomen...
Samhället offrar dem, skickar dem som omvänt sig -
till kristendomen tillbaka till islamska samhällen -
vårt samhälle offrar dem och det är inte heller hedervärt.
Gäller det sådana som är förberedda och starka i sin tro -
som säger: "Ok, jag är redo att åka tillbaka" -
då handlar det om heder, Kristi ära, ett offer.
Den här synen på offer är vi kanske inte redo för -
men de här händelserna kan fostra oss till det.
- Hur är det då om det här föder rädsla?
Oro för den finska kulturen, hemmet, tron, fosterlandet.
Vad är ditt svar på rädslan?
- Bibeln säger 360 gånger: "Var inte rädd."
En uppmaning för varje dag.
Det står mycket oftare "frukta inte" än det står "tro."
Kärleken driver ut rädslan.
Vi behöver allt mer hitta Kristi kärlek.
Den skjuter undan rädslan.
Fienden använder rädslan för att regera och styra.
Det är också den grundläggande kraften i islam.
Med hjälp av rädsla förtrycker man människorna under islam.
Det ska vi inte gå med på.
- Till det får vi säkert säga många amen!
En rädsla hos oss är säkert rädslan att förlora vår levnadsstandard.
Hur svarar du på det?
Den var inte vår från början...
- Nej, i synnerhet inte min, men...
Om vi ser på den tid i världshistorien vi nu -
befinner oss i ser vi att det sker -
en viss utjämning över hela världen.
Vi har levt i ett skede av ekonomisk stagnation -
som många ekonomer sagt är väntat.
Vi förlorar vår levnadsstandard i vilket fall som helst.
Trycket av invandrare från Asien och Afrika -
som uppstår vid gränsen till Europa -
utjämnas på ett eller annat sätt.
Också levnadsstandarden avstannar eller sjunker -
oberoende om vi gör något eller inte.
- Men vi kristna borde vara beredda att vittna och älska.
- I de här förhållandena.
Det är spännande saker som getts vår generation.
- Vad tycker du är bra i islam?
- Det finns många bra saker i islam.
Där finns en positiv gudsfruktan, -
och det att man hedrar det som är heligt.
Sedan det att tron är en offentlig sak -
på en samhällelig arena.
Kristna kan ta efter det här att man får tala offentligt om tron.
Det här är positivt, och i islam-
har man också en viss aktning för de heliga Skrifterna.
- En viss aktning för kristendomen och de kristna heliga Skrifterna.
Vad är då de största problemen i islam?
Eller det största problemet?
- Det är det samhälleliga som vi redan nämnde.
En viss hotbild.
- Av islamisering? - Ja.
Men om vi talar om det största andliga problemet så -
är det att kärnan i evangeliet fattas i islam.
Enkelt sagt så tror de på Jesus men -
inte att Jesus är Guds Son som kom för att -
sona våra synder och dog på ett kors.
- Kan man säga att de tror Jesus levt men de tror inte på Honom?
- Ja, så kunde man säga -
men den Jesus de tror har levt är också en annorlunda Jesus.
Så är det.
De saknar korset som är själva kärnan.
Korset - skatten - fattas dem.
Jesu kors. - Ja.
Vi ska tala lite mer allmänt om invandrare.
Vilka principer vill du lyfta fram -
då vi möter vår nästa som kommer från andra delar av världen?
- Gästfriheten hör till kärleken till nästan.
Om vi studerar NT, brev som Paulus och andra skrev, -
så uppmanas de kristna att -
undvika olika synder, göra si och så -
och ofta är det främsta och allra första -
man påminns om att komma ihåg gästfriheten.
- "Vinnlägg er om gästfrihet." - Ja.
Några har fått ha änglar som gäster när man idkat gästfrihet.
Det här är en alldeles central kristen dygd -
som vi glömt och lärt oss av med.
Vi får beundra muslimerna som kan det här.
Vi kan lära oss gästfrihet av dem.
Sedan kan vi också lära oss -
dela evangeliet via gästfriheten.
Det är inte bara artighet eller formalitet -
utan i själva verket hör det till Guds stora berättelser.
Jesus kom som gäst ibland oss - tog man emot Honom?
När vi sitter runt bordet kan vi prata med vår muslimske vän: -
"Du är så bra på det här med gästfrihet.
När jag besökte dig bjöd du på mat. Det var verkligen fint.
Det är en ära för mig att jag nu får bjuda dig på något.
Men vet du att i Bibeln kom Jesus som gäst?
Han kom hit till jorden som gäst.
Jesus kom och man tog inte emot Honom.
Ingen tog emot Honom, Det är förfärligt..."
Vi kan prata om vad det betyder att ta emot Jesus.
Sedan bjuder Jesus oss hem till Sig.
Vart bjuder Han oss? ”Till Min Faders hus.”
Vi stiger in i själva kärnan av evangeliet.
Via de kristna dygderna kommer vi också -
in i evangeliets mitt.
- Det här är en oerhört viktig syn på saken.
Gästfriheten håller på att försvinna i Finland.
- I synnerhet i städerna.
- I Österbotten och Karelen står dörren så klart öppen.
Kommer det främmande får de detsamma som värdfolket äter -
eller dricker eller vad man gör.
Detta är en fantastisk synpunkt. Har aldrig tänkt på den.
Här kommer evangeliet tydligt fram.
- Genom hela Bibeln.
Från när Abraham fick gäster fram till Uppenbarelseboken.
- Hur vill du uppmuntra oss -
att ta kontakt med våra invandrargrannar?
- Nyckeln är ofta att du säger "Hej!"
Det är inte så invecklat.
Att du hälsar och att du är en vanlig människa.
Så börjar det.
Ganska ofta går det till så att muslimen frågar: -
"Du hälsade på mig! Vad är det som är annorlunda med dig?"
Sedan öppnar han liksom dörren och vill höra evangeliet.
- Fantastiskt! Timo, vi kunde prata längre om det här -
men jag hoppas vi kan fortsätta en annan gång.
Tack så hemskt mycket. Du ska vara välsignad i alla dina möten.
Tack till dig som var med och lyssnade på programmet.
Du kan stöda Himlen TV7.
I Sverige: Swisha din gåva 123 677 9300
I Finland: Ring stödnumret 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Tack för din gåva!
Översättning: Himlen TV7