VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Alustame täna uut õpetus- või vestlussarja
pealkirjaga: "Mis oleks, kui läheks?"
Minu esimene intervjueeritav on mu aastatepikkune hea sõber
Timo Keskitalo, kes on pastor.
Tere tulemaste saatesse! - Tänan!
Millal ja kuidas sa kristlaseks said?
Ma küll täpset aastat ei mäleta,
kuid see oli 70'ndate alguses.
Mu lapsepõlv möödus Naatali linna tööstussadamas
ja isegi, et olin ise korralik poiss, oli tegu metsiku ümbrusega.
Ka aeg oli pisut metsik, kus valitsesid erinevad aated ja mõjud
Kuid samal ajal toimus ka suur noorte ärkamine.
Ehk siis, paljud noored said usklikuks ja see puudutas ka meie peret.
Ka mu õed said usklikuks,
mistõttu tänu neile kuulsingi usklikuks saamise võimalusest
ja sellest, et Jeesust saab järgida.
See pakkus mulle huvi nii nagu kõik teisedki asjad.
Olid sa hästi püsimatu ja elav laps?
No päris nii ei olnud, aga olin teistega kaasas,
tehes igasugu põnevaid asju.
Oli su usklikuks saamine üks võimas hetkesündmus,
või tasapisi kulgev protsess?
See oli pigem hetkekogemus ja mitte mingi tasapisi asi.
Ehk siis - pöördeline hetk elus.
Mäletan sind veel piiblikooli aegadest Ryttyläs.
Sealt nö misjoni kõrgkoolist.
Mäletan sind kui väga alalhoidliku vennana.
Ehk siis, oled sa endiselt taaskasutuse sõber ja pooldaja?
Ühtpidi küll. - Ühtpidi?
See tähendab seda, et ostan üliharva uusi riideid.
Mu naine ikka teeb seda aegajalt. - Sunniviisil? - No peaaegu.
Kuid parema meelega eelistame kasutatud asju.
Mis toitu puutub,
siis viimaste aastate jooksul oleme võtnud pisut vabamalt.
Samas olen korraldanud selle kõik nii, et...
Lapsed peavad... - Ei pea nad midagi.
Kuid olen korraldanud meil koguduses toidu jagamise,
sõlmides lepinguid erinevate kauplustega.
Nii saame sealt toidu enne kätte, kui see prügikasti lendab.
Ehk siis - saame toidu, mis on teel prügikasti.
Ma tohutult hindasin sind selle kõige pärast,
kuna ise polnud võimeline selleks ega ole ka täna veel.
Sa oled pastor
ja oled tegutsenud mitmel moel ka misjonitöö vallas.
Mis on kõik need asjad, mida teinud oled?
Ma olin 3. aastat isegi ühe koguduse kirikuõpetajaks.
Teenisin kaasa nii Satakunnas, Forssas kui Hausijärvel.
Peale seda olin misjonärina Londonis tegutsedes moslemite seas.
- Kaua sa seal olid? 7 aastat.
Tegelesin noorte moslemimeestega, kes olid õppimas seal.
Peale seda tulin aga tagasi Soome ja tegelesin samuti õpilastega,
millele läksid järgmised 7. aastat.
Nii et, kõik on käinud 7-aastaste etappidena -
7. rammusat ja 7. lahjat aastat.
Nüüd on siis jälle rikkad aastad ootel? - No ootame!
Kuid pea 15. aastat
olin ma ühe Helsingi rahvusvahelise koguduse pastor,
mis oli väga huvitav ja õnnistatud aeg.
Need polnud lahjad aastad?
No eks seal oli oma lahjasid aegu ka
ja neil hetkedel tuli kokku hoida,
kuid needki asjad said korraldatud
ja Jumalariigi vaatenurgast vaadatuna
oli see võrratu kasvuaeg.
Peale seda on olnud ka raskemaid etappe.
Olin üle aasta töötu,
minnes läbi kõigest sellest, mis see endaga kaasa toob.
Peale seda aga läksin Lähis-Itta.
Võib ehk isegi öelda,
et läksin Süüria piirile turvapaika otsima.
Ära Soome "karmidest oludest".
Seejärel tulin tagasi Soome koos pagulaslainega
ja hetkel töötan siis misjoniühingu Patmos ridades,
tehes tööd moslemitega.
Mis su tööülesannete hulka kuulub?
Mu tööülesannete hulka kuulub peamiselt
selliste moslemitega kohtumine, kes tahavad tunda Jeesust
või kes tahavad Temast rohkem teada saada.
Nii et, see on selline jüngerdamise töö.
Kuid tegelen ka koguduseliikmete koolitamisega,
kuidas moslemiteni jõuda.
Lisaks kõigele muule teen ka pisut raadiotööd.
Ütlesid ennist midagi väga huvitavat, et teil toimub kodus ristimiskool.
Jah, lisaks kõigele muule.
Jah, me viime läbi ka ristimiskooli.
Üks mees, kes sai 5. a. tagasi ristitud, on meile tõlgiks
ning ristimiskooli õpilane on inimene,
kes ei oska kirjutada ega lugeda mitte üheski keeles.
Ta kuulab helipiiblist oma järgmise nädala kodutööd,
mis tuleb Piiblist
ning siis me õpime jälle midag uut.
Tegeled sa palju
taolise isikliku mentorluse ja aitamisega?
No ikka tegelen. Taolisi kokkusaamisi on nädalas ikka mitmeid.
- Rõõm kuulda.
Miks on pagulased nii tugevalt su südamel?
Tean, et nad olid seda juba siis,
kui veel rahvusvahelises koguduses töötasid
ja on seda endiselt.
Miks?
Usun, et see on mul juba loomuses otsida selliseid kohti,
kus on midagi huvitavat toimumas.
See on olnud läbivaks jooneks mu elus.
Otsekui surfajate puhul, kes otsivad suuri laineid.
Nii otsisin ka mina seda suurt lainet. Vähemalt alateadlikult.
Ühtlasi tundsin ka aasta ette seda eesootavat pagulaslainet,
mis leidis aset 2015. a. sügisel.
Nägin isegi paar aastat varem, et see laine on tulemas. - Tõesti?
Ja nende märkide tõttu läksin sinna, kust see laine alguse sai.
- Täiesti teadlikult? Täiesti teadlikult.
- Mida sa seal Süürias tegid?
- Sa ei pea kõigest rääkima.
Ma tegin seal erinevaid asju,
kuid külastasin väga palju ka pagulaslaagreid.
Ja seal sa mõistsidki, et see laine on peagi tulemas?
- Ma teadsin seda juba enne sinna minekut.
Lihtsalt selle sündimise aeg polnud veel täpselt teada.
Kuid sealt see laine siiski tuli.
Kas see pagulaslaine suurus oli sulle ka üllatuseks?
See, kui palju pagulasi tegelikult Soome tuli.
Võib-olla isegi mitte selle suurus, aga kui terav kogu see lugu oli.
See kõik toimus nii kiiresti.
Soome tuli kahe nädalaga 30 000 pagulast.
Nii et, selle laine teravus üllatas.
Kui me selle saate osas eelnevalt kokku leppisime,
siis sa väitsid väga veendunult midagi, mis oli minu jaoks üllatav.
Või ütleme siis, et pigem huvitav.
Sa ütlesid väga veendunult,
et pagulased on soomlastele suureks õnnistuseks.
Mida sa selle all silmas pead?
Siinkohal on oluline mõista,
et suur osa pagulastest, kes Soome tulevad, on kristlased.
Jah, paljud ütlevad küll, et nad on vaid nimekristlased, aga...
- Aga neil on siiski kristlik taust? Just nimelt.
Nii tähendab see olukord ka seda,
et kui näiteks ühes Jyväskylä linnaosas
kasvab pagulaste arv märkimisväärselt,
siis see tähendab seda, et nii kristlaste
kui aktiivsete kristlaste osakaal kasvab selles linnaosas
ja kasvab ka jumalateenistustel käijate osakaal.
Ehk siis, see linnaosa muutub soomlastega võrreldes
üha kristlikumaks.
Sest pagulased pole ainult kristlased, aga nad on väga aktiivsed kristlased,
sest suurem osa neist tuleb väga aktiivsest kristlikust taustast.
Ja sel moel on nad ka kogudusele tohutuks õnnistuseks.
Kogudus kasvab.
See ei tähenda tingimata minu kogudust,
aga kristlike koguduste aktiivsus kasvab neis piirkondades.
See on üks pool kogu loost.
Teine pool puudutab aga ristiusu kvaliteeti.
Vahel öeldakse, et Läänemeri on vähe soolane,
mistõttu me vajame teatud soolapuhanguid mujalt.
Me vajame taolisi puhanguid,
sest muidu kaotab me usk oma värskuse
ja muutub väga ühekülgseks.
Ühtlasi muutume ka pimedaks oma pattude ja puuduste osas.
Kui aga siis tuleb mõni kristlane mõnest teisest taustast
ja näeb, mida Soome kristlased teevad,
siis ta oskab ka kohe öelda, et see pole üldse mitte kristlik.
See toob kaasa elutervet raputamist ja võrdlemist,
aidates näha vaimseid asju ühel uuel moel.
Kas pagulaste laine mõjutab kõiki kogudusi?
Meil on ju Soomes tohutu hulk kogudusi.
Sul on ju hea ülevaade sellest,
kes on siia saabudes saanud kristlaseks
ja kes on juba kristlastena siia tulnud.
Kas nende tulek mõjutab kõiki me kogudusi?
Üks üllatav asi, mis on toimunud viimase aasta jooksul,
et varem olid kohe spetsiaalsed kogudused,
kes olid keskendunud pagulastele
ja kes pidasid oma teenistusi erinevates keeltes.
Mulle on miskipärast jäänud see maine,
et ma olen see pastor, kes teab sellest teemast kõike.
Kuid see pole enam nii, sest täna teavad kõik sellest
ja see on väga hea.
Paljud maakogudused on puutunud kokku olukorraga,
kus kogudusse astub korraga sisse 30-40 või kuni 100 moslemi meest,
kes ütlevad: "Me oleme nüüd siin. Rääkige meile ristiusust."
See paneb pastorid erutusest värisema.
Võib-olla tõesti,
kuid samas pean tõdema, et olen pisut kade selle peale.
Kogudused on saanud palju rohkem teadmisi ja kogemusi
selle kõige kaudu
ja see on muidugi suureks õnnistuseks.
See on ühtaegu väljakutse kui ka suur õnnistus.
Selle peale on lihtne öelda "Aamen!"
Vähemalt selle vähese kogemuse põhjal,
mis mul endalgi selles vallas on.
Kuidas me rahvas kõige üldisemas mõttes
on pagulased vastu võtnud?
Kui kuulata pagulasi endid, siis nad ütlevad, et väga hästi.
Peamine sõnum on ikka see, et nad on ülitänulikud
ja et kohalikud on neid avalisüli ning armastusega vastu võtnud.
Ja nad küsivad: "Miks?"
Tõsi, eks nad ütle ka asju viisakalt, sest nad on ju külalised siin
ja tahavad kohalikest ikka head rääkida.
Kuid nad ongi viisakamad nagunii võrreldes soomlastega. - On tõesti.
Soomlased räägivad vaid tõtt,
kuid pagulased oskavad ka viisakad olla.
Nii et, osa läheb selle arvele,
kuid usun, et osa sellest vastab siiski ka tõele.
Paljud pagulased ootavadi, et kristlased oleksid pehmed
ja oma ligimest armastavad
ja et neid otsekui peakski teenima, kui nad siia tulevad.
See on jälle üks pool kogu loost.
Kuid teised on siiralt üllatunud, kui soojalt neid on vastu võetud
ja see tingibki küsimuse: "Miks? Mis selle taga on?
Mida see ristiusk endast kujutab,
kui paneb inimesed armastama isegi oma nö vaenlasi?"
See on muide suur hüüumärk.
"Mis mõttes te armastate oma vaenlast?!
Kes küll ometi midagi sellist teeb?"
Kuidas peaks sinu meelest võtma pagulasi vastu?
Nii neid, kel on islami taust, aga ka muude maade pagulasi.
Ja mida Piibel selle kohta ütleb?
Neist asjadest võib rääkida eritasanditel,
kuid neis asjades ei peaks olema naiivne.
On oluline mõista ja näha,
et kogu euroopalik kultuur on kokkukukkumise äärel.
Ehk siis, Euroopa muutub islamistlikuks
ja suurem osa moslemitest ei pöördu ristiusku.
Vaid väike käputäis neist teeb seda.
Nii et, me elame ühe suure murrangu eel.
Seda nii Euroopas kui siis ka Soomes.
- Äkki isegi selle keskel? No osaliselt ka selle keskel,
kuna see avaldab oma mõju üle kogu Euroopa.
Nii on see suureks väljakutseks kõigile otsustajatele.
Ma ei kadesta karvavõrdki neid,
kes peavad otsustama maale pääsemise lubade üle
või piiriküsimuste üle.
See on tohutult raske ja ühtpidi ka karm ülesanne.
Teine tasand aga puudutab ligimeseks olemist.
Moslem on me ligimene, kes on just nüüd me ligi
ja keda me peame kohtlema armastusega.
Piibel ise õpeab nii.
Kui mõelda juudi rahvale ja rahvusele, kes on ju Jumala rahvas,
siis nad ei tohi ju abielluda kellegi teisega
ning nad peavad hoidma end puhtana ja mitte segunema teiste rahvustega.
Kogu see lugu on äärmiselt isamaaline ehk rahvuslik.
Ja neile ju on öeldud,
et nad peavad kohtlema võõrast nagu iseenda rahvast.
- Peavad võtma nad vastu. Just.
- See on see läte, mille alusel kohelda pagulasi -
sh siis ka moslemeid.
Need on need juhised, mis on meile antud.
See tähendab seda,
et peame kohtlema oma ligimest ohvrimeelselt.
Mida see tähendab?
See tähendab seda, et meie euroopalik eluviis...
Ega ju kristlastenagi ole meie peamine eesmärk
päästa Euroopa kultuuri.
See pole me peamine eesmärk.
Vaid me teenime jumalariiki, mis tähendab võib-olla ka
oma eluviisi, kommete ja kultuuri ohverdamist.
Teatud määral ka oma vabaduse ohverdamist.
Oma sõnavabaduse ohverdamist
ja palju muud, millest peame ehk olema valmis loobuma.
Sh oma turvalisusest.
Nii nagu oleme seda ka Euroopas juba näinud.
Me pole olnud eriti aktiivsed läkitama misjonäre
riskantsetesse piirkondadesse,
mistõttu Jumal toob nüüd need riskantsed olukorrad
meile koju kätte,
et ohverdajateks poleks vaid misjonitöö tegijad,
vaid kogu me ühiskond.
Nii et, ühtpidi on see häbikoht meile.
Kuid on see ka samas võimalus? - Muidugi on.
Sest kui need inimesed saavad kristlaseks,
saadab me ühiskond nad kui ohvriannina välja.
Nad saadetakse kristlastena tagasi islami mõjujõu keskele.
Meie ühiskond kui ohverdab nad ja selles pole midagi auväärset.
Kui aga on neid, kes on küpsenud ja kasvanud oma usus
ning kes ütlevad: "Ma olen valmis tagasi minema!",
siis selles peitub teatud au.
Kristuse au ja ohvrimeelsus.
Nii et, küsimus on ohvrimeelses mõtteviisis,
milleks me pole ehk valmis veel.
Kuid milleks meid ehk siiski valmistatakse
keset kõiki neid sündmusi, kus elame.
Kuidas aga on sellega, et kogu see lugu tekitab hirmu.
Hirmu soomlastes, kes kardavad oma kultuuri kadumise pärast
ja isamaalisuse kadumise pärast.
Kuidas sa sellele hirmule vastad?
Piiblis on üle 365. korra öeldud: "Ära karda!"
Samas see kätkeb endas nii palju enamat kui vaid "Ära karda!"
Küsimus on selles, et armastus ajab hirmu välja.
Nii peamegi leidma üha enam Kristuse armastust,
mis ajab hirmu ära.
Hirm on miski, mille kaudu Saatan valitseb ja suunab meid.
Ühtlasi on see ka kogu islami alalhoidev jõud.
Hirm, mille abil inimesi alistatakse islami võimule.
Kuid see on miski, millega me ei peaks leppima.
Mitu aamenit selle peale.
Soomlaste üks suur hirm on ka hea elatustaseme kaotamine.
Mida sa selle kohta ütled?
Meil muidugi seda muret pole. - Meil muidugi mitte.
Kui vaadata seda olukorda, milles täna oleme,
kus ülemaailmselt toimub teatud võrdsustumine.
Me oleme juba pikka aega elanud majanduslikult muutumatus seisus,
mispeale osa majandusteadlasi on öelnud,
et muutused peavadki toimuma.
Ehk siis, elutaseme kaotamine tuleb nii või teisiti.
See tuleb nii või teisiti.
Või kui mõelda sellele survele,
mis tänu Aasia ja Aafrika pagulastele Euroopa peale on tulnud
ja see surve, mis on Euroopa piiridel,
siis see kõik lihtsalt toob kaasa teatud laadi võrdsustumise.
Ühel või teisel moel.
Nii et, meil tasub valmis olla, kuna see tuleb nii või teisiti
ja elatustase kas peatub või hakkab langema.
Sõltumata sellest, kas teeme midagi või mitte.
Kuid me kristlastena peaks siis jagama oma tunnistust
ja armastama pagulasi,
sest armastuse kaudu saamegi tunnistada.
Nendes oludes ja nende olude keskel.
Jagada seda, mida meiegi põlvkonnale on antud.
Mis on sinu meelest islamiusu juures head?
Seal on mitmeid häid asju.
Neil on jumalakartus - positiivne jumalakartus,
mis tähendab austust pühade asjade ees.
Lisaks sellele on usk avalik asi
ja sellest võib avalikult rääkida.
Need on need positiivsed asjad.
Islamiusulistel on ka teatud austus pühade kirjutiste vastu.
Ehk siis teatud sorti austus ka ristiusu vastu
ja selle pühade kirjade vastu?
Mis aga on suurim probleem isalmiusuga seoses?
Tõesti suurim probleem.
Üks puudutab kogu ühiskonda, millest juba rääkisime.
See on siis seotud üleüldise islamiusu maad võtmisega.
Kuid kui vaimses mõttes rääkida,
siis islamiusust puudub evangeeliumi tuum.
Ehk siis, nad usuvad küll Jeesusesse,
kuid nad ei usu, et Jeesus on Jumala Poeg,
kes tuli maa peale me patte lepitama ja meie eest ristil surema.
Nad usuvad Jeesusesse, aga mitte Jeesust.
- Ka nii võib öelda.
Kuid see Jeesus, kellesse nad usuvad,
on ka väga erinev.
Rist on ju kõige keskpunkt,
mis nende jaoks on läinud kaduma.
Jeesuse rist.
Räägime veel ka üleüldiselt pagulastest.
Milliseid põhimõtteid tahaksid esile tõsta,
mida rakendada pagulaste kohtlemisel?
Ligimese armastusega käib kaasas ka külalislahkus.
Kui uurida Uut Testamenti ja selle kirju,
siis nende lõpus on alati julgustus vältida teatud patte
ja elada ning teha nii ja naa.
Kuid kõige selle keskel tõuseb sageli esile julgustus
mitte unustada külalislahkust.
Et siis - tuleb olla külalislahked. - Just.
Osad on enese teadmata võõrustanud ingleid
tänu sellele, et on olnud külalislahked.
See on üleüldine kristlik printsiip, mille oleme unustanud
ja millest oleme kaugele jäänud.
Nii on meil moslemitelt isegi õppida, sest nad on väga külalislahked.
Ühtlasi saame läbi külalislahkuse siis ka leida ja õppida,
kuidas jagada evangeeliumit.
Nii et, küsimus pole vaid viisakuses ja formaalsuses,
vaid tegu on Jumala suure looga,
kus Jeesus tuli võõrana meie keskele ja kas Teda siis võeti vastu?
Seda teemat saab siis söögilauas oma moslemitest sõpradega arutada.
Võid öelda: "Te olete küll ülimalt külalislahked.
Teil külas käies pakkusite mulle süüa ja see kõik oli nii kena.
Seetõttu on see mulle ka au, et saan teile midagi vastu pakkuda.
Kuid teate te, et Piibli põhjal oli Jeesus ka külaline."
"Kas tõesti?" - "Jaa."
"Jeesus oli võõras ja külaline siin maailmas.
Jeesus tuli, aga Teda ei võetud vastu."
Kas pole mitte kaval lähenemine? On ju!
Ühtlasi saab sealt edasi arutada,
mida Jeesuse vastuvõtmine endast kujutab.
"Jeesus kutsub ka külla. Teate te, kuhu Ta teid kutsub?
Oma Isa koju."
Nii jõuame me otse evangeeliumi tuumani.
Läbi kõigi nende heade ja ka kristlike põhimõtete
võime me jõuda ka evangeeliumi tuumani.
Me soomlaste jaoks on see tõeliselt silmi avardav.
Olen märganud, et meil Soomes on see külalislahkus kaduma läinud.
- Eriti linnades.
Pohjanmaal ja Karjalas on uksed alati valla
ja alati, kui keegi külla tuleb,
saab ta osa kõigest, millest pererahvaski.
Nii on see üks võrratu vaatenurk, millele ma pole kunagi isegi mõelnud,
et selle kõige keskel peitub evangeelium.
Külalisi käis nii Aabrahamil kui kuni Ilmutusraamatuni välja.
Kuidas sa julgustaks meid kolme lausega
võtma ühendust nende pagulastega, kes me naabruskonnas elavad?
Sageli öeldakse, et kõige võti on öelda: "Tere!"
See pole just eriti keeruline.
Ehk siis tervitamine ja lihtsalt inimeseks olemine.
Sealt edasi hakkavad asjad juba ise liikuma.
Pagulane võib öelda:
"Sa tervitasid mind! Mis sinus küll teistmoodi on?"
Ja see lööb juba uksed valla ning saab jagada ka evangeeliumi.
Me aeg hakkab nüüd läbi saama, kuid ehk jätkame mõni teinekord.
Tuhat tänu kõige eest ja õnnistusi su kokkusaamistesse!
Tore, et olid meiega.
Aitäh sullegi, et vaatasid meid!
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 7777 (hind 7 eur),
või teha ka pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Me kohtume taas järgmine kord, jätkates ikka minemise teemal.
Ole õnnistatud ja kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas