VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Jätkame täna oma sarjaga "Mõtteid elust enesest".
See pealkiri pärineb ühest vanast raadiosaatest
60.-70'ndatest,
mil sai kõrvad punased peas kuulatud sealt kerget muusikat.
Kuid me teemad siin pole üldsegi mitte kerged,
isegi, et räägime täna meelelahutusest
ja meelelahutuse tegemisest.
Meelelahutuse tegemisest ristiusus.
Tänase saate alapealkiri on: "Kas usklik olla on alati tore?"
Me tänaseks külaliseks on taas Leif Ummela -
"Uusi Tie" ("Uus tee") lehe peatoimetaja.
Tere tulemast! - Tänan.
Kristlaseks olemist peetakse sageli kuivaks ja rõõmutuks.
Arvatakse, et kui hakkad uskuma Jeesusesse,
kaob rõõm su elust täienisti.
Vastab see tõele?
Ei. Ei pea.
Paulus kirjutas ühes oma vanglakirjades,
viibides vangina raskuste ja katsumuste keskel:
"Olge ikka rõõmsad Issandas! Taas ma ütlen: Olge rõõmsad!"
Jeesus rääkis õndsusest ja sellest, kes on õndsad,
nimetades seal all erinevaid asju.
Pikas perspektiivis on kristlaseks olemine
täielik õndsus ja täieliku rõõmu kogemine.
Piiblis öeldakse, et rõõm Issandas on meie tugevus.
Piibel räägib väga palju rõõmust Jumalas ja Jumalalt.
"Olge rõõmsad Issandas!" viitab sellele,
et Issand on meie rõõmu keskpunkt, põhjus ja allikas.
Mulle meenub siinkohal üks ilmalik laul, kus öeldakse:
"Tänu elule!"
Olen alati mõelnud, et keda sellega kiidetakse?
Milline neist maailmakõiksuse aatomitest ütleb:
"Võta heaks!"
Ehk siis, kui pole Jumalat, on kogu elu mõttetu ja tühi.
See vaid ei tundu nii, aga see ongi nii sõltumata tunnetest.
Kui aga elad Jumala lapsena ja osaduses Temaga,
on see sügavaim rõõmu põhjus.
See, et oled leidnud kodu, et sul on armastav Isa,
et sul on koguduse näol suur õdede-vendade hulk
ja sa oled teel taevasse.
Suuremat rõõmu kui see ei anna ollagi.
Puht praktiliseltki rääkides,
siis olles tundnud üle 40. aasta erinevaid kristlasi,
kelle suhtes võin väita 100% kindlusega,
et nende keskel on väga palju rõõmsaid, naervaid
ja rõõmsameelseid inimesi.
Mäletan, kui läksin Ryttylä piiblikooli.
Tulin täielikult maailmast ja igasugu jama keskelt.
Olin alles äsja usklikuks saanud,
mistõttu mõtlesin sealsete inimeste suhtes:
"Miks nad küll koguaeg naeravad ja nii rõõmsad on?"
Kui aga nendega lähemalt tuttavaks sain,
siis nad ei naernudki nii palju.
Kuid neist kiirgas üht erilist rõõmu,
mida minu elus polnud sinnamaani olnud.
Kuid siis ma leidsin selle.
See tähendab üht seesmist rahu ja hingamist;
rahuldustunnet teadmisest, et oled leidnud kodu -
koha, kus peaksidki omadega olema.
Sa tead, kes sa oled - Jumala laps, kes on saanud oma patud andeks.
Nii et, põhjust rõõmu tunda on lõputult.
Selle teemaga seoses veel ka selline küsimus -
kas kristlikus koguduses võib olla tore?
Kas seal võib tunda end hästi?
Võib olla tore ja saabki tunda end hästi.
Kas seal üldse peaks tundma end hästi?
Kui Paulus kirjutas kogudusele, et nad peaks rõõmustama Issandas,
siis see tähendab seda, et see rõõm ei tohi olla nii sügav,
et see kuskilt välja ei paista.
See peab olema nähtav
ja kogetav just sellisena nagu oma piiblikooli kogemust jagasid
See tähendab rõõmu Jumalas,
mis loob võimaluse mõnusaks olemiseks,
mis peab olema ja ka tohib olla.
Selles pole kuidagi midagi halba.
Sest kui olla pidevalt kurja näoga, ei tulekski keegi kogudusse.
Sellega on seotud ka see asjaolu,
et vahel kuskil koguduses käies võib tulla ahastus peale.
Olen olnud pettunud selles, mida kantslist on kuulutatud
ja ka pole keegi minuga rääkima tulnud,
mistõttu olen tundnud end täieliku võõra ja väljajäetuna.
Ja siis öeldakse veel, et kogudusse tuleb ikka tagasi minna.
Olen mõelnud: "No ma ise võin ju veel minna,
aga kaasa endaga ei võta ma küll kedagi!"
Olen sageli õpetanud, et kogudus peaks olema selline,
kuhu võiks täie julgusega kutsuda oma parimaid sõprugi,
kuna seal pakutav on väga hea.
Loomulikult.
On ju selge, et kui koduski valitseb halb õhkkond,
ei taha ju sinnagi külalisi kutsuda.
Ka ei kutsu me kogudusse kedagi, kui seal pole hea olla.
See on ühtpidi muidugi valus teema,
mille üle nii karjased kui koguduseliikmed peaks mõtlema.
Mõtlema, kuidas luua atmosfääri,
kuhu kutsuda vabalt ka oma mitteusklikke sõpru.
Üks võtmesõna kogu loos, kui lähen külalisena kuhugi kogudusse
on see, et ma pean tundma, et ma meeldin sealsetele inimestele.
Sageli aga seda ei tunne.
Pigem vaadatakse mind pika pilguga.
Ma olen olnud ka sellises olukorras,
kus keegi tuleb ukse peal vastu ja tutvustab pisut kogudust.
Küsib ka, kas vajan mingit abi ja näitab, kus on kõige parem istuda.
Ja kui siis teenistus algab, tutvustakse neid, kes on külalised.
Mitte neid piinlikku olukorda pannes, aga viisakal moel.
Nii et, selliseid kogemusi on samuti.
Sama on ju siis, kui kedagi külla kutsud -
sa muudad ta olemise koduseks.
Just nimelt.
See on hea mõte -
muuta uute inimeste jaoks koguduses olemine koduseks.
Kuid läheme nüüd mõnusa olemise juurest
meelelahutuslikuks muutumise juurde.
Neil on tohutu suur vahe.
Rääkides meelelahutusest - ka lähtuvalt tänase saate teemast,
siis me ei tohi luua sellist pilti, et kui inimene saab usklikuks,
siis kõik ta probleemid lahenevad, ta pole kunagi enam üksi
ja elus pole enam mingeid raskusi;
et elu on alati lihtne ja probleemid lahenevad iseenesest;
et elu on alati ilus ja hea.
Jeesus ei loonud kunagi sellist pilti.
Ka tema jüngrid mitte.
Kui vaadata apostleid, siis näiteks Paulus kirjutab:
"Sest juba siis, kui olime teie juures, ütlesime teile ette,
et meid hakatakse taga kiusama..." 1. Tessalooniklastele 3:4
Nad ütlesid juba ette, et kui hakkad järgima Jeesust,
saad teatud olukordades kogema rohkem üksindust kui eales varem.
Sest kui enamus rahvast läheb vales suunas,
pead sa ümber pöörama ja minema vastassuunas,
kuna sa elad teistsuguse taktikepi järgi;
teistsugusele peremehele kuuluvana.
Sul on teistsugune raamat (Piibel) kui maailma inimestel, mida järgida.
Su südametunnistus on valvel.
Sa ujud täiega vastuvoolu, mis pole mitte alati kerge ega ka tore.
Mulle endale meeldib olla inimeste seas.
Mulle meeldib hea õhkkond, kus on mõnus vestelda.
Usun, et kõigile inimestele meeldib, kui nad meeldivad teistele.
Kuid kui tahad olla usklik, ei saa olla alati kõigile meelepärane.
Sinust räägitakse halba ja sind võidakse isegi vihata.
Kuid kui tahad järgida Jeesust,
siis hoia kinni sellest, mida Piibel ütleb Tema tahte kohta.
Elada Tema juhtimise all pole mitte alati kõige toredam.
Miks sind vihatakse või miks pole alati kõige toredam,
kui usud Jeesusesse?
Osati on see mu jaoks täiesti mõistetamatu asi.
Nii näiteks võib olla üks inimene, kes teeb ainult head;
kes võitleb laste-, perede- ja naiste õiguste eest.
Meie misjoniorganisatsioonis oli kaks naist, kes lasti maha.
Nad olid jätnud kogu oma siinse elu Soomes
ja läinud Afganistani, tehes sealt ainult head.
Kohe päriselt ka - nad tegid head.
Neil oli surmahetkel taskus erinevaid turult ostetud asju,
mis olid mõeldud täiega vaestele naistele,
kes oleks nende asjade abil saanud õmmelda
ja endale elatist teenida.
Need naised tegid seal head Jeesuse nime auks
ja nad lasti maha.
Miks?
Tänu täiesti põhjendamatule, mõistusevastasele vihale hea suhtes.
Ma ei oskagi seda alati seletada,
kuid kurjus ongi vahel lihtsalt kurjus,
ilma et seda saaks kuidagi põhjendada.
See lihtsalt vohab, tapab, vägistab ja teeb halba
süütutele kristlastele, kes palvetavad ja armastavad.
Ja teistele muidugi ka.
Ehk siis, sellistele asjadele pole alati seletust.
Kuid vahel ikka on ka.
Kui mingi kambaga on otsustatud teha halba
ja üks vend ütleb, et ta ei lähe sellega kaasa,
siis see annab hoobi kõigi südametunnistuse pihta,
mis omakorda pöördub vihaks.
Kas võib olla ka nii,
et kui inimese südametunnistus teda süüdistab,
siis ta püüab sellest vabaneda
tegutsedes vastupidiselt oma südametunnistusele?
Sest kiusates teisi elatakse välja oma halbu tundeid.
- Tõe rääkija tuleb vaigistada.
Sest tõde teeb liiga palju haiget. - Just nimelt.
Küsimusega: "Kas usuelu peab alati olema tore?",
seostub vägagi palju ka me eelmises saates käsitletud teema,
mis puudutas kannatusi kristlase elus.
Mil moel mõjutab praegune aeg me taluvust
ja võimet pidada vastu keset vastuolusid ning kannatusi?
See on väga hea ja oluline küsimus.
Kui ma arvan,
et mu elus Jumala lapsena ei saa enam olla mingeid kannatusi
ja ma näen Piiblist Jumala kutset ning järgin seda,
pidades kinni moraalsest, eetilisest või õpetuslikust tõest,
siis kõiki neid asju järgides märkan siiski mingi hetk,
et mu elu tabavad kannatused.
On see siis tõrjumine kellegi poolt
või mõne positsiooni kaotamine.
Kui ma siis selles olukorras võtaksin maailmast eeskuju,
kus öeldakse, et kannatusi tuleb igal võimalikul moel vältida,
siis mul võib tekkida kiusatus
rääkida vähem või vaiksemalt oma usust.
Kiusatus mitte enam järgida nii täpselt Piiblis õpetatut.
Ma hakkan andma järgi, et mitte kogeda kannatusi.
Nii et, kui olen uskunud,
et usuelus ei saa ega tohigi olla mingeid kannatusi,
siis ma lähen täiesti vales suunas.
Seetõttu peangi uskuma apostlite sõnu, kes ütlesid:
"See on tee, kus saad kogema kannatusi."
Olen palju mõelnud sellele,
kuidas Jeesus ei küsinud ühegi reklaamifirma nõu.
Kui teda ümbritses ühes olukorras väga palju rahvast,
siis Ta pöördus nende poole ja ütles:
"Kui te ei võta oma risti ega salga iseennast iga päev,
ei või te ka olla minu järgijad."
Ta oli väga otsekohene nende inimestega,
tehes neile selgeks, mis oli reaalne tegelikkus.
Ta ei petnud neid ega varjanud midagi.
Nii võttis ka Paulus Temast eeskuju, öeldes: "Me ei taha teid kuidagi petta,
mistõttu see on iga inimese südametunnistuse asi
tuua tõde esile."
Ehk siis: "See, mida ütlen, on tõsi.
Ma ei ilusta ega kahanda neid kannatusi, mis on ootel,
kuid igal juhul tasub järgida Jeesust."
Kuid ta lubab ka, et selle teekonna lõpus ootab õndsus
ja vabanemine kõigist raskustest.
Just. Jumala tõde on see, mis võidab lõpuks,
mistõttu tasub lõpuni vastu pidada.
Räägime pisut reklaamist.
Kui kogudustes ja kristlikes firmades ning ühingutes
muud pattu ei tehta,
siis reklaamiga liialdamine on kõigi kristlike üksuste patt.
Mingem kasvõi kusagile suvepäevadele,
kus igaüks reklaamib oma tegevust ja näitab numbreid.
Sama tehakse ka kogudustes.
Mis iganes numbritest räägitakse, siis ikka suuremate numbrite poolelt.
Nii võib kogudus ja kristlik tegevus
kaotada oma usaldusväärsuse seetõttu,
et isegi, kui me ei valeta, siis me liialdame igal juhul,
jagamata tegelikku tõde.
Seda kõike seetõttu,
et näidata oma tegevust ikka suuremana ja ilusamana.
Toredamana.
Karismaatilisemalt
või kenamalt.
- Edukamalt samuti.
See on nii tõsi, mida ütled ja samas tohutult ohtlik,
sest kui inimesed seda kõike kuulevad-näevad,
siis nad ka märkavad, et tegelikkuses see ju polnud nii
ja nad tunnevad end petetutena.
Ameerikas ja paljudes kohtades Euroopas
on laialt levinud probleem,
et kristlik kogudus
teeb väga head tööd laste- ja noortetöö vallas.
Kui aga rääkida vanusgrupist 17-19aastased,
toimub tohutu Jumalast taganemine.
Miks?
Usun, et üheks põhjuseks on liigne meelelahutuslikkus,
mis muudab lõpuks tuimaks
ja mille peale 19-aastane ütleb: "Olen juba kogenud kõike!"
Kui kogudus on koht, kus saan mängida vaid jalgpalli
ja teha kõike muud lahedat,
siis seda kõike saab ju ka mujalt!
Kui kogudus on meelelahutuslik paik,
kus end mõnusalt tunda ja teha kõike lahedat
ja kus on ka hea muusika,
siis seda kõike saab ju mujaltki.
Nii et, see pole see,
mis paneks ühe noore jääma kogudusse.
Kui aga hakkaksime rääkima tõtt: "Sa vajad Jumala Sõna.
Sa pead jõudma taevasse ja mitte põrgu.
Pead püsima usus
ja vajad usus kasvamiseks korralikku toidust.
Sa vajad piibliõpetust ja Jumala Sõna.
Pead õppima palvetama ja evangeliseerima.
Toetama üksteist, et püsida üheskoos Jumala tahtes."
Kui me jüngerdaks inimesi teistmoodi,
õpetades neile tõde,
siis usun, et see kannaks teistsugust vilja.
Ja inimesed poleks ka enam üllatunud,
kui elu pole alati lust ja lillepidu.
Kui mõelda me saate pealkirjale sõna sõnalt,
siis ma ei tea ühtki usuelu valdkonda,
kus soovides püsida Jumala tahtes ja kasvada vaimulikult,
oleks koguaeg tore.
Vaatame kasvõi piibliõpetki.
See pole mitte alati lõbus uurida Piiblit.
Kas sulle ei meeldigi lugeda koguaeg Piiblit? - Ei.
Jah, ma armastan Piiblit,
sest see on võimas ja fantastiline raamat,
kuid vahel on see küll
sulaselge enese sundimine, et seda lugeda.
Jah, ma saan peale selle tegemist pea alati õnnistatud,
kogedes, et see tasus end ära.
Kuid samas ma pean pingutama ja nägema vaeva, et seda teha.
Ka palveelu pole selline,
et tahaks alati kangesti paluda ja Jumalat kiita,
vaid ma pean õppima palvetama.
Koguduses käimine pole ka mitte alati tore.
Isegi, kui kogudus teeb kõik selle nimel,
et see poleks meelega ebameeldiv.
Kuid seal käimine pole mitte alati tore,
kuigi ma vajan teisi kristlasi.
Ma vajan sealt saadavat vaimutoitu.
Eks see liitu ka sellega,
et kristlaste kogukond kätkeb endas puudulikke inimesi.
Isegi, kui luua mõnest kogudusest pilt, et seal valitseb soe õhkkond;
et seal armastatakse inimesi ja seal on mõnus olla;
vaimuannid töötavad ja sa kuuled Jumala Sõna.
Sellest hoolimata on sealgi naginaid
ja seal räägitakse teistest halba,
sest kõiki ei suudetagi armastada.
Koguduses on samu raskeid tüüpe, nii nagu maailmaski.
- Kellede hulka me isegi võime kuuluda.
Üks mees küsis kord John Wesley käest...
St Wesley küsis mehe käest, miks too koguduses ei käi
ja mees vastas: "Ma pole veel leidnud täiuslikku kogudust."
Wesley ütles: "Võin ma teile nõu anda?
Kui peaksidki selle leidma, siis ära liitu sellega,
sest muidu see poleks enam täiuslik."
Kuid mis iganes usuelu valdkonnas - misjonitöö
või evangeelne töö, seal pole koguaeg tore.
Kas siis misjonitöö polegi tore?
Paljuski on.
Misjonäride lapsed on sageli väga edukad,
kuna nad omandavad rahvusvahelise keeleoskuse
ja kogemuse.
Inimesed näevad eksootilisi paiku jne.
Kuid...
sa võid seal ka oma elu kaotada.
Sind võidakse maha lasta või sa võid kogeda tagakiusu.
Sa võid sattuda masendusse.
Sa võid teha 20. aastat tööd, aga ikka keegi ei usu su sõnumit.
Nii ei tea ma tõesti ühtki usuelu valdkonda,
kus võiks elada Jumala tahtes selliselt,
et see oleks alati tore.
Kui me aga edastame sellise pildi, siis see on vale pilt.
Kui mõni me vaatajatest kogeb praegu,
et tal on ikka väga raske.
Ta tahab täita Jumala tahet, kuid olukorrad on väga rasked,
siis see võib-olla,
et oled just selles kohas, kus Jumal tahab, et sa oleks.
Ta annab sulle jõudu. Üks päev korraga.
Ta vaigistab ka su raskused.
Kuid raskused pole mingi märk sellest, et sa pole Jumala tahtes.
Hoopis vastupidi -
see võib just olla märk sellest, et sa oled Jumala tahtes.
Üks asi, mis võib mõjutada - eriti noorpõlves
ja eriti seda, et loobutakse ristiusust,
sest see lahkumise künnis on nii madalaks tehtud,
kuid üks mõjutav faktor on see,
et arvatakse, et koguaeg peab toimuma midagi ekstreemset
ja midagi erilist.
Ja kui koguduses seda ei juhtu...
"Häh, koguduses ei toimu ju kunagi midagi erilist!
Seal vaid jagatakse Jumala Sõna ja omavahelisi kogemusi."
See lahkumise künnis muutub üha madalamaks
ja inimesed pöörduvad isegi mõne muu usundi poole.
Kuidas me saaks seda künnist tõsta
ja tõsta ka inimeste vastupidamist elu keerdkäikude ja kannatuste keskel
Esmalt selle kaudu, et me õpetame tõde.
Jumala Sõna tõde.
On vaid üks päästetee - Jeesus Kristus.
Sa pead uskuma Temasse, järgima Teda
ja pühenduma ka Piibli järgimisele nagu Ta ise seda tegi.
Sest see on tõde ja nii on õige teha.
Sõltumata tagajärgedest.
Sõltumata sellest, mida võidad või kaotad.
Isegi, kui sa ei saaks midagi ja kaotaksid kõik
või kui saadki midagi...
See on see, millele pühenduda, sest see on tõde.
Nii et, see on esimene asi, mida peab hakkama rõhutama.
Teisena peavad kõik illusioonid kaduma.
Ei saa olla uskumust, et kõik peab olema alati tore.
Koguaeg ei saa olla tore.
Mis aga reklaami puutub, siis eks teisedki ju tee reklaami.
Sulle räägitakse kõiksugu valet teiste usundite kohta,
kuidas neis on ikka üht, teist ja kolmandat.
Kuid sa pole näinud selle tegelikkust.
Sa pole näinud selle usundi või õpetuse reaalset argipäeva ja sisu.
Meile valetatakse
ja edastatakse teiste usundite kohta väärinformatsiooni.
Ehk siis, rääkigem tõtt oma asjade kohta
ja vaadakem realistlikult teiste asju,
kuid lõpuks võidab tõde ehk Jeesus nagunii.
Võiksid sa minuti jooksul jagada mõnest perioodist omaenda usuelus,
kus usuelu polnud tore su jaoks.
Taolisi olukordi on olnud mitmeid.
Võin jagada oma noorusajast, kui käisin paari vanuriga piiblitunnis.
Olin teel koju
ja üks kamp diskotajaid tuli ühest disco paigast välja
seistes otse mu ees.
Mul oli mitmeid tuttavaid sealt kambast
ja nad liikusid mu poole.
Kogesin sõna otseses mõttes,
mida tähendab olla täiesti üksi Jeesuse järgija.
Täiesti üksi.
Taolisi olukordi on olnud teisigi, kuid täna olen tänulik nende eest.
Olen Jumalale tänulik nende eest, kunaTa õpetas mulle midagi.
Ma ei teadnud tookord,
et vanemas eas võib olla silmitsi samade olukordadega.
Keegi otsustab teha midagi, mis pole õige
ja kui ütled, et sa ei lähe sellega kaasa,
jääd sa üksi.
Sind võidakse seepeale hakata veel hurjutamagi.
Oo jaa! Ütle vaid, et miski on vale ja sa saad nii, et vähe pole.
Kuid nii või teisiti - see on õnnistus elada koos Jeesusega,
isegi, et see pole alati kerge.
Nii tuleb ka vahel teha teatud otsuseid,
et kui kõik su tunded kisendavad sulle: "Lase käia!
Lase käia! Mine aga julgesti sinna!
See teeb sulle head ja sa oled selle ära teeninud!",
siis sa pöörad tee nö jõuga ringi ja sõidad õiges suunas
sõltumata oma tunnetest.
Kuid
Jeesus on koos sinuga.
Ta ütles, et on meiega iga päev.
Kas teeksid ka lõpetuseks väikese palve?
Jeesus, aitäh Sulle,
et Sa ei jätnud meile vale pilti sellest,
mida Su järgimine tähendab.
Sa jätsid meile väga tõepärase ja ausa pildi,
andes väga täpselt teada, mis on selle kõige hind.
Sellele hinnale ei tehta kunagi allahindlust,
kuid see hind on ka seda kõike igati väärt.
See hind pole isegi võrreldav kogu selle auga,
mis meid ootab Sinu juures.
Aita siis meid, et me ei annaks alla,
vaid jätkaksime kuni lõpuni välja. Aamen.
Aitäh Leif! Me jätkame veel ka järgmine kord.
Aitäh sullegi, et olid meiega.
Kui me teame, et Jeesus on meiega, võime seista silmitsi, millega iganes.
Kui me aga pole kindlad selles, oleme me üksi.
Kui aga Jeesus on meiega, siis tulgu, mis tuleb,
sest me teame, et Ta on meiega.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Jätkame taas järgmisel korral, käsitledes siis juba uut teemat,
mis saab samuti olema üsna tõsine.
Räägime sellest, kas usklik saab loobuda oma usust?
Seniks aga rohkelt õnnistusi ja kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas