VARUSTAMO
Tere tulemast "Varaaita"!
Oleme paaril viimasel korral arutlenud asjade üle,
mis pärit elust enesest.
Tegu pole olnud mitte kergete, vaid üsnagi tõsiste teemadega.
Oleme rääkinud nii põrgust kui meeleparandusest
ja täna räägime tervenemisest
ehk sellest, et Jumal tervendab.
Või kas ikka tervendab?
Mu külaliseks on endiselt mu hea sõber Leif Nummela.
Tore, et oled meil külas. - Tänan. Tore olla siin.
Me alustasime kord üheskoos saate "Piiblikohvik" tegemist,
mida sa teed tänase päevani.
Tore, et saame siis samaaegselt kahte saadet teha.
Rääkides tänasest teemast,
siis kuidas sulle üldiselt tundub -
usud sa, et Jumal tervendab?
- Usun.
Ühe sõnaga öelduna, siis usun.
Usud sa ka, et Ta tervendab üleloomulikult?
Usun.
Usud sa, et Jumal tervendab arstide kaudu?
Usun.
Kui Jumal ei tegeleks tervendamisega,
siis usun, et maailma poleks enam olemaski.
Jumal on loonud selle maailma sisse sellised mehhanismid,
et see terveneb ka iseeneslikult. Haavad kasvavad kinni jne.
See maailm oleks lakanud pattu langemise tõttu olemast
ja kõik inimesed oleksid surnud,
kui Jumal poleks oma armu kaudu seda kõike alal hoidnud.
Ja sinna alla käib ka see, et kui mõni asi läheb katki -
ka mitmel erineval moel ja mitte vaid inimeste eludes,
siis see ka paraneb.
On isegi tõdetud, et loodus ise võitleb saastumise vastu.
Kas võiks siis mõelda ka selliselt,
et Jumal ei loonud maailma sel moel täiuslikult,
et inimene kunagi ei haigestu või et ei tekkiks mingeid haavu.
Vaid Jumal teadis, et need haavad tekkivad
ja samas need ka paranevad.
Ma eraldaks need kaks asja.
Usun, et Jumal küll lõi selle maailma täiuslikuna
ja Ta ei loonud haigusi, kuid...
Kord üks tüdruk küsis, kui olin üht kooli külastamas
ja rääkisin seal usuasjadest,
et miks Jumal lõi kõik kohutavad viirused ja haigused,
mille all inimesed kannatavad?
Et kas siis Jumal tõesti nautis kõige taolise loomist?
Vastasin, et Jumal ei loonud neid selles mõttes,
et Ta ei loonud maailma,
mille sisse oleks juba olnud planeeritud kannatused ja valu.
Piibel ütleb, et Jumal lõi maailma, mis oli täiuslik ja hea.
Kuid siis toimus pattu langemine -
ajaloos reaalses ajas ja kohas toimunud sündmus,
mis tõi kaasa muutuse,
tänu millele ilmnesid maailmas ka asjad,
mille kohta ei saa öelda, et need on head
nõnda nagu Jumal loomise alguses kõige kohta ütles.
Kui mõelda Aadamale ja Eevale enne nende pattu langemist,
siis kas nad enne seda said haavu?
Raske küsimus.
Kuid kui tekkis, siis see tervenemismehhanism
oli neile juba loomise käigus kaasa antud. - Just.
Ja kui nad pattu langesid, tuli neid haavu lihtsalt juurde.
Samas, kui mõelda,
kui palju valu ja vaeva on seotud igasugu õnnetuste- ja haigestumistega
siis on pisut raske mõelda,
et Jumal oleks selle kõik juba algusest peale niimoodi loonud.
Kuid samas peab ka meeles pidama, et kui on midagi, mida sa naudid.
Võtame näiteks laskmise.
Siis sa ei saa mõelda sellele naudingule
ilma, et sa ei mõtleks ka sellega seotud suurtele riskidele.
On ju võimatu mõelda, et igakord, kui tulistad
ja samas võib see löök su pikali lüüa,
et siis su ingel on kohe su kõrval sind sealt püsti aitamas.
Maailm ikka pole selline.
Maailmas kehtib põhjus-tagajärg seadus,
mistõttu, kui võtad teatud riske, on sel ka omad tagajärjed.
Ja see kehtis juba enne pattu langemist?
Kohe kindlasti.
Millest haigus on tingitud?
Rääkides tervenemisest on ju oluline teada,
kust haigused oma alguse saavad?
Piibli vastus sellele on üsna mitmekülgne.
Jeesus ütles näiteks,
et mitte kõik haigused pole tingitud patust,
vaid sellest, et Jumal tahab ilmutada oma au
läbi kellegi tervendamise.
Ehk siis, sel juhul pole haigus
ei inimese enda ega ta vanemate patu tulemus
nagu Jeesus ühes olukorras ütles,
vaid see on selleks,
et Jumala au saaks ilmsiks, kui Jeesus selle inimese tervendab.
Nii et, see pole alati nii,
et kui keegi on haige, siis seda oma patu tõttu.
Teine teema on seotud jälle teise poolega.
Nii ütleb ka Piibel, et haigus võib olla patu tulemus.
- Patus elamise tulemus. Just.
Kui sa jood liiga palju viina ja suitsetad
või kahjustad end mõnel muul moel - ka selle kaudu, mida sööd,
siis ka sel kõigel on omad tagajärjed
ja sa võid haigestuda.
Siis pole ka vale öelda,
et haigestumine on tingitud valest ehk patusest eluviisist.
Kas Jumal karistab inimest haigusega?
Vanas Testamendis ja ka Uues Testamendis on olukordi,
kus räägitakse sellest, kuidas keegi mässab Jumala vastu
või on uhke ja ülbe Tema suhtes.
Nii on Piiblis öeldud, et Jumal lõi sellist inimest haigusega
ehk siis andis sellele inimesele mõne haiguse.
Kindlasti oli selle eesmärk see, et inimene parandaks meelt.
Ja Piiblis on ka näiteid selle kohta,
et kui inimene parandas meelt ja pöördus Jumala poole,
siis Jumal andis ka armu ja tervendas ta.
Piiblis oli üks kuningas, keda Jumal lõi pidalitõvega,
kuna too oli käitunud halvasti.
Või kui mõelda Aaroni õe Mirjami peale,
keda samuti löödi haigusega.
Ehk siis - kas Jumal tõi selle haiguse,
või see oli tingitud nende patust,
ilma, et Jumal oleks tahtnud seda anda?
Kui eraldada siit üks asi -
nimelt see, et me ei tea kunagi ühegi isiku puhul:
"Vot sinu puhul tõi Jumal selle haiguse."
Taolist teadmist meil pole.
Kui muidugi pole tegu ilmselgete asjadega, millest rääkisime,
kus inimene on elanud rumalasti ja peab kandma oma tegude tagajärgi.
Kuid kui keegi jääb haigeks,
ei saa me kunagi öelda, et Jumal on selle taga.
Kui jätame selle variandi välja, on Piibli põhjal näha,
et Jumal on kas lubanud sel haigusel tulla
või siis andnud selle ise.
Kuid Tema on olnud selle haiguse taga.
Et siis, kõik, mis inimese elus sünnib, on Jumala kontrolli all?
Vanas Testamendis on üks mees, kes eksis korralikult
ja tal oli valida, kas jääda saatana mõjuvõimu alla
või siis Jumala mõjuvõimu alla läbi selle, et jääb haigeks.
See mees ütles: "Jään parem Jumala, kui inimeste meelevalla alla."
Ehk siis, ta mõtteviis oli õige - Jumal on armuline, armastav ja hea
ning keset kitsikust, haigusi ja raskusi on siiski parem loota Tema peale
kui kellegi teise peale.
Üks vana rabi ütles Vana Testamendi kohta,
kui temalt küsiti: "Kes siis on kõigi haiguste taga?",
siis ta vastas, et Jumal.
Kui aga küsiti, et kui Jumal on need andnud,
siis kas mitte Ta pole ka ainus, kas saab neist tervendada,
vastas rabi jälle jaatavalt.
"Aga miks siis Jumal pole kõiki tervendanud?" - "Ma ei tea."
Kui siis lõpetuseks küsiti: "Kellele sellises olukorras loota?",
vastas ta: "Jumalale."
See on Vana Testamendi jumalakartlike suhtumine,
et elus on asju, mille põhjust-tagajärge pole võimalik tuvastada,
kuigi see on kindlasti olemas.
Kuid isegi, et see pole inimlikult tuvastatav,
tasub siiski hoida Jumala ligi.
Ma loodan Jumalale, mis iganes ka ei juhtuks. - Just.
Üks valus teema paljude jaoks,
millest kristlikes ringkondades räägitakse,
on see, kas Jumal ikka tahab alati tervendada?
Või on ka võimalik, et Jumal tahab,
et me teatud olukordades ei paraneks?
See on tõsine küsimus. - Hea ja tõsine küsimus.
Kui lisada siia vaid üks sõna,
siis ütleksin, et lõpuks tahab Jumal alati tervendada.
Miks ma nii ütlen?
Sest Piibli põhiselt läheme me usklikena taevasse,
kus kohe kindlasti pole mingeid haigusi.
Lõpuks saavad kõik - iga viimne kui Jeesusesse uskuja,
endale täiusliku ihu, mis ei haigestu, vanane, väsi ega koge nõrkust.
See oleks siis täiuslik keha.
Nii et, kui küsimus on,
kas Jumal tahab lõpuks tervendada kõiki oma lapsi,
siis vastus sellele on, et lõpuks Ta tõesti tahab
ja mitte ainult ei taha, aga ka teeb seda.
Kui aga küsida, kas Jumal tahab teha seda juba siin maises elus,
nii et kõik inimesed saaksid terveks,
siis selget vastust sellele pole.
Selget vastust sellele pole olemas,
sest kui Ta tahaks, siis Ta ka ju teeks seda.
Kuid ilmselgelt Ta pole tervendanud kõiki.
Isegi Paulus pidi jätma oma kolleegi haigena maha
ja kui juba Paulus pidi seda tegema,
siis pole ka ime, et mul on mitmeid haigusega võitlevaid kolleege.
Ehk siis, see pole nii, et me võime siinses elus nõuda...
No tegelikult ei või me kunagi nõuda midagi Jumalalt
või käskida Teda.
Me oleme alati Ta ees paluvas positsioonis.
Miks?
Sest me ei näe tervikpilti.
Piiblis on üks terve raamat haigusest, kannatustest ja õnnetustest.
Jutt käib Iiobi raamatust.
Iiobi kirja alguses selgitatakse meile, miks Iiob pidi kannatama.
Seal oli tegu Jumala ja saatana vahelise vestlusega
Iiob ise ei teadnud sellest midagi.
Küsimus oli siis selles,
et Jumal andis saatanale loa kiusata Iiobit. - Just.
Kuid Iiob ei teadnud seda,
et ta on mingi kosmilise draama peategelane
ja peab seetõttu kõigist neist asjadest läbi minema.
Meiegi ei tea,
millise kosmilise draama osa sina, mina või kes iganes on.
Me näeme oma elust vaid väikest osa,
mis me siin maa peal umbes 72-90. aastat elame.
Me ei näe tervikpilti ja seda, millise plaani osa me lõpuks oleme,
mistõttu me ka ei mõista, miks mõni haigus meid tabab
või mõni õnnetus, mille tulemusena me sõber või armsam sureb.
Miks mõni me sõber haigestub ja terveks ei saa,
samas kui keegi teine sai.
Me ei saa siin maises elus
kõigile neile küsimustele lõplikku vastust
ja seetõttu me loodamegi Jumala peale.
Jumal ise on meile mitmeid kordi öelnud: "Usalda mind."
Iiobi kirja lõpus tuleb ka esile, kuidas Iiob mõistis,
miks ta pidi sellest kõigest läbi minema.
Ta ütles Jumala kohta: "Olin enne Sinust vaid kuulnud,
kuid nüüd on ka mu silmad Sind näinud."
Ma saan sellest niimoodi aru,
et see kohutav kannatus, millest Iiob läbi läks
ja mille sarnast me keegi pole eales kogenud,
tõi kaasa selle, et ta nägi nüüd Jumalat.
Enne seda oli ta vaid kuulnud Teda.
See on alati Jumala eesmärk, et õpiksime Teda paremini tundma.
Kas võib siis öelda, et keegi peab kannatama seetõttu,
et õppida paremini Jumalat tundma?
Ütleksin seda ehk pisut teistmoodi.
Ütleksin nii, et kui keegi kannatab,
siis tal on võimalus selle keskel ja kaudu
õppida tundma Jumalat.
See on märkimisväärne lugu.
Teadsin üht meest,
kes kannatas rohkem kui keegi teine, keda tean.
Tal oli väga tõsine haigus,
millele oli tohutult raske leida mõnda mõjuvat ravimit.
Ta oli pidevates valudes.
Ta ütles: "Tead mis, Leif?
Mu eest on käidud palvetamas
ja mu nimel on tehtud kõikvõimalikke asju.
Mulle on saadetud tervendamisvideosid jne.,
kuid miski pole aidanud.
Olen palunud Jumalat, kuid Ta pole mind tervendanud."
Küsisin: "Kas on üldse midagi,
mis on sind selles olukorras trööstinud?",
mispeale ta ütles: "Üks vana mees käib mu juures.
Ta ei tee suurt palju muud kui vaid tervitab mind ja on sõbralik
ning loeb mulle Piiblist Jeesuse kannatustest.
Sellest, kuidas Jeesus kandis oma risti
ja vajus kokku selle all.
Sellest, kuidas Ta peksti verele ja Teda risti löödi.
Kui ma seda kõike kuulen, siis ma ka mõistan,
et kui juba Jumal ise lasi sellisel kannatusel sündida,
siis Tal peab ka olema väga mõjuv põhjus minu olukorras,
isegi, kui Ta seda mulle ei ütle.
Ja lisaks sellele peab Ta ka teadma, mis tunne on seda kõike läbi elada.
See ongi see, mis mind trööstib."
Mulle jäi see meelde,
sest see mees toetus kõige selle keskel Jumalale,
leides tröösti mõttest, et Jumal teab, miks?
Jumal teab
ja Jumalal on omad põhjused.
Ta ei pea meile neist igakord teada andma,
kuid Tal on omad põhjused.
Jumala alaline igatsus on, et õpiksime Teda paremini tundma.
Paulus ütleb,
et kõik tuleb kasuks neile, kes Jumalat armastavad
ja Tema kutsumuse kohaselt on kutsutud.
Kas sellest võib siis järeldada, et kõik haigused -
ka kõige kohutavamad neist, mille keskel keegi võib praegu olla,
võivad siiski töötada minu kasuks?
Lõpuks, kui Jumalasse ja Jeesusesse uskuv inimene
taevasse jõuab
ja sealt kõigele tagasi vaatab,
siis seal pole midagi sellist, mis poleks mõjunud hästi,
sest ta on siiski kohale jõudnud.
Ta on võitnud.
Ta on nüüd kohas, kus pole nuttu, haigusi, valu ega midagi.
See kõik on nii igavikulisest vaatenurgast vaadatuna.
Kuid siin maa peal olles me ei näe seda põhjust
ega suuda ka mõista, mis kasu sellest kõigest võiks olla?
Me ei näe selles midagi head.
Mis põhjendust saaks üldse olla näiteks lapse kannatustele?
Elu üks raskemaid küsimusi on:
"Kas oled nõus usaldama Jumalat ka siis,
kui Ta ei põhjenda sulle, mida Ta on tegemas?"
Me viime oma väikesi lapsi sama põhimõtte alusel arstile.
Me hoiame neist kõvasti kinni, öeldes:
"Arstionu teeb su terveks, kuid see on ka pisut valus."
Laps on hirmunud ja tal ongi valus,
kuid samas ta teab, et see asi on vaja ära teha,
et sellest tuleks midagi head.
Samamoodi lasi Jumal oma Pojal minna läbi kohutavast kannatusest,
et Ta saaks meid päästa.
Nii lubab Ta ka siin maailmas mitmeid kannatusi,
mille põhjusi ma ei tea,
kuid mille eesmärk on alati see, et õpiksime paremini tundma Jumalat
ja jõuaksime ka üks päev taevasse.
Tahaksin lugeda lühidalt ühe kirjakoha,
mis räägib otseselt haigustest ja palvest.
Jaakobuse 5:14-15: "Kui keegi teie seast on haige,
siis ta kutsugu kogudusevanemad enese juurde
ja need palvetagu tema kohal teda õliga võides Issanda nimel.
Ja usupalve päästab tõbise ja Issand tõstab ta üles,
ja kui ta on pattu teinud, siis antakse talle andeks."
Jaakobus meenutab meile siingi,
et kogu asja tuum on pattude andestus.
Sa võid olla täiesti terve ja sattuda põrgusse,
kui sa ei usu Jeesusesse.
Või sa võid olla haige ja mitte kunagi paraneda,
kuid sa pääsed siiski taevasse.
Kogu asja tuum on, kas olen Jumala laps või mitte?
Üks asi veel, mis meie mõtteviisi ja suhtumist mõjutab,
on see, et meil on raske uskuda,
et me haigusel võiks olla mingi eesmärk.
Kas see võib olla tingitud sellest,
et me arvame, et Jumal on kaugel ega tea mu kannatusest midagi?
Ja samas me ei mõista, et Ta on tegelikult me lähedal.
John White kirjutab oma raamatus oma poja põse vigastusest.
Tal polnud seal džunglis muud kui vaid paar nõela ja alkoholi,
millega ta haava puhastas.
Tal oli kaks valikut -
lasta poja põske tekkida põletik, mille tulemusena poiss oleks surnud,
või kannatada seda valu ja õmmelda poisi põsk kinni.
Ta otsustas viimase kasuks,
öeldes, et tal endal oli miljon korda rohkem valus kui pojal
kes karjus kui ratta peal.
Kuid ta tegi seda armastusest oma poja vastu.
Kas saladus võib olla ehk mõtteviisis,
et Jumal sealt kusagilt kaugelt saadab meile neid haigusi,
kogemata ise valu, kui meil on valus?
Siin on tegu teemaga,
mille suhtes meil endalgi on rohkem küsimusi kui vastuseid.
Me ei tea kõiki vastuseid, nii nagu me ei tea kõiki küsimusigi.
See on nii raske teema.
Küll aga võib öelda, et me elame ajastul,
mis püüab luua Jumalast kellegi,
kes on hallatav, arusaadav ja meile sobiv Jumal.
Sellise taskusse mahtuva Jumala.
Kuid Ta on Jumal.
Ta on kõikvõimas Jumal,
kes on loonud kogu maailma ja hoiab seda koos.
Nii pole mina küll õige inimene Talle nõu andma.
Ma olen vaid õige inimene Temasse uskuma, Teda usaldama
ja kuulama, mida Ta oma Sõnas ütleb.
Ühtlasi lootma Temale nii haigena kui tervena -
kõigis oma eluolukordades.
See on kõige alus.
Aga mida sa üldse küsisid?
Seda, kas Jumal on lähedal või kaugel?
Me kujutame ette,
et kui kõik on hästi ja tunne on hea, siis on Jumal lähedal.
Kus aga on Piiblis öeldud, et Jumal on ligi vaid sellistes oludes?
Kus Jumal oli, kui Jeesus ristil suri?
Jeesus hüüdis vaid üheainsa korra:
"Mu Jumal, mu Jumal, miks Sa oled mu maha jätnud?"
Jumal tegi seda vaid üheks hetkeks, olles muidu kogu loos kaasas.
Piiblis on öeldud, et Jumal oli Kristuses
ja lepitas kogu maailma iseendaga.
Ta oli kaasas oma Poja katsumuste keskel.
Ta oli kogu selle aja olemas.
Nõnda on Ta ka sulle lähemal kui su enda hingeõhk
ja seda kõigis su olukordades.
Kõigis olukordades.
Ka kannatuste keskel, mis tunduvad hingematvad.
Nii võime me teha samamoodi nagu Jaakob ütleb:
"Kui keegi teie seast on haige, siis ta kutsugu kogudusevanemad..."
Me palvetame, me võiame ja usaldame selle loo Jumala hoolde,
uskudes ka, et me patud saavad andestatud.
Jumal küll tervendab, aga mitte alati.
Üks oluline asi on veel see, et me peame olema üdini ausad.
Jumala nimel valetamine või liialdamine
ei ole õige ega too Talle ka au.
Kui olla nii kaua kristlased nagu sina ja mina,
siis me teame, et on palju suitsu, aga vähe tuld.
Mida ma selle all silmas pean, on see,
et vahel liialdatakse selle osas, mida Jumal on teinud.
Liialdatakse lugudega tervenemisest,
mis vahel ei vasta isegi tõele.
Kuulsin kord ühest kogudusest,
kes rõhutab väga kõike Jumala poolt tehtut.
Kuid nende teine ja kolmas põlvkond ei tule enam kogudusse,
sest nad ütlevad, et need jutud ei vasta tõele.
Need ei vasta isegi tõele!
Seetõttu peame olema üdini ausad.
Kui Jumal tervendab kellegi, peab see kõigele vastu -
nii arstliku kontrolli kui kõik muu.
Kui aga ei tervenda, tunnistame sedagi,
öeldes, et usaldame end endiselt Jumala hoolde.
Kuigi alati võib paluda, et Jumal tervendaks. - Loomulikult.
Alati võib paluda, et Jumal tervendaks.
Palun, et palvetaksid veel lõpetuseks just seda, mida Jumal annab.
Issand, oleme täna rääkinud rasketest ja tõsistest asjadest.
Ometi on kogu tarkus Sul ja mitte meil.
Sina oled see, kes tervendab, mitte meie.
Sina otsustad, mida Sa igas olukorras teed.
Täname Sind ja loodame Su peale,
usaldades nii end kui oma kalleid vaatajaid Sinu hoolde.
Palume tervenemist neile, kes on haiged,
samas rahuldudes sinu lahendustega,
kes Sa oled kõikväeline Looja ja kõige alal hoidja.
Jeesuse nimel, aamen.
Aitäh Leif!
Aitäh sullegi, et olid meiega.
Raadios oli kord saade: "Mõtteid elust enesest",
mille võtsime ka oma peateemaks.
Just nimelt seetõttu, et räägimegi asjadest elust enesest.
Jätkame järgmine kord teemal,
kas kristlastel peab alati kõik hästi olema?
Kas ristiusk on alati tore?
Kuid enne seda veel nii palju,
et kui soovid toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 eur)
või teha ka pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Nii aitad kaasa kõigi TV7 saadete eetris olemisele tulevikuski.
Näeme järgmine kord, kui Leif on endiselt meiega.
Seniks aga õnnistusi ja näeme!
Tõlge: Anne-Ly Raukas