VARVET
Hej och välkommen med till Varvet!
I tidigare avsnitt har vi talat om Jesu liknelser.
Vi avslutar nu serien med att tala om vetet och ogräset.
Många söker den perfekta församlingen.
Många kristna längtar efter en gemenskap -
där det aldrig förekommer stridigheter, -
inte finns några jobbiga personer eller missförstånd -
ingen som helst synd, inget övermod eller avundsjuka -
där den som predikar alltid är fylld av Andens kraft -
och ett tiotal kommer till tro vid varje möte.
Hittar du en sådan församling så bli inte medlem där -
för det är inte sant.
Även om den fanns skulle den inte -
längre vara perfekt om du blev medlem -
för vi är syndiga människor.
Vi har alltid haft ett behov att -
isolera synden långt bort från de troende.
Men vi kan inte isolera synden -
ens utanför klostermurarna.
Den kommer in som fripassagerare i munkarnas hjärtan.
I den kristna församlingen har det alltid funnits problem och synder.
Där finns också de som inte kommer att vara i himlen en dag, -
som inte känner Jesus.
Det är människor vars liv synden behärskar.
Hur ska vi förhålla oss till det problemet?
Borde vi hålla "vårdmöten", -
förhör som man har i en del sekter?
Eller borde man predika lagen så strängt att håret står på ända?
Eller så tänker vi att pojkar är pojkar och -
flickor är flickor - det får vara.
Borde det vara så högt i tak i församlingen att -
det i praktiken saknas tak?
Eller blir de heligas gemenskap en så beklämmande plats att -
inte ens pastorn skulle gå dit om han inte var tvungen?
Som svar på den frågan berättade Jesus -
liknelsen om ogräset och vetet: -
"Han lade fram en annan liknelse för dem: -
'Himmelriket är som en man som sådde god säd i sin åker.
Men medan folket sov, kom hans fiende och sådde ogräs -
mitt bland vetet och gick sedan sin väg.
När säden växte upp och gick i ax, visade sig också ogräset.
Då gick tjänarna till sin herre och sade:
Herre, visst sådde du god säd i din åker?
Varifrån kommer då ogräset?
Han svarade: Detta har en fiende gjort.'
Tjänarna frågade honom: -
'Vill du att vi ska gå och samla ihop det?'
'Nej', svarade han, 'då kan ni rycka upp vetet -
samtidigt som ni rensar ut ogräset.
Låt båda växa tillsammans fram till skörden.
När skördetiden är inne, ska jag säga till skördemännen: -
Samla först ihop ogräset och bind det i knippen för att brännas.
Men vetet ska ni samla in i min lada.'"
(Matt 13:24-30)
Jesus hänvisar här till en annan liknelse, -
liknelsen innan som handlar om såningsmannen.
Också här sår man och det går bra -
ända tills grannen eller någon annan som hade -
något otalt med såningsmannen -
sådde ogräs bland vetekornen.
Det var ett rajgräs, en giftig sort -
som orsakade svindel och uppkastningar om man åt det.
Medan det växte påminde det så mycket om vete att -
inte ens yrkesodlarna alltid såg skillnaden.
Men när ogräset växte upp var det lätt att se skillnaden.
Det som i synnerhet gav jordbrukaren gråa hår var att -
rajgräsets rötter var intrasslade i varann och i vetets rötter -
så även om han kunde rensa bort det skulle också -
en stor del av vetet blivit förstört.
Därför var det bäst att vänta tills säden var mogen.
Då kunde man skilja åt växterna utan större skada.
Ogräset skulle brännas så att ingen i misstag åt det -
och så att fröna inte spred sig till en annan åker.
Rajgräset i säden orsakade alltid -
odlaren extra mycket arbete.
Giftigt som det var måste det bort innan man tröskade säden.
Dessutom blev skörden mindre på grund av det.
Det var alltså ett riktigt plågoris.
Gjorde man inget åt saken kunde skörden bli förstörd.
Den här liknelsen kunde tillämpas på många olika sätt -
men Jesus själv förklarade liknelsen för sina lärjungar.
Så här skriver Matteus: -
"Sedan lämnade Jesus folket och gick hem.
Hans lärjungar kom då fram till honom och sade: -
'Förklara liknelsen om ogräset i åkern för oss.'
Han svarade: "Den som sår den goda säden är Människosonen.
Åkern är världen. Den goda säden är rikets barn, -
ogräset är den ondes barn.
Fienden som sådde det är djävulen.
Skörden är tidens slut, och skördemännen är änglar.
Som när ogräset samlas ihop och bränns upp i eld -
ska det bli vid tidens slut.
Människosonen ska sända ut sina änglar, och de ska samla ihop -
ur hans rike allt som förleder och alla som gör orätt -
och kasta dem i den brinnande ugnen.
Där ska man gråta och gnissla tänder.
Då ska de rättfärdiga lysa som solen i sin Fars rike.
Hör, du som har öron!
(Matt 13:36-43)
Lärjungarna förstod inte genast liknelsen om ogräset.
De frågade Jesus. Det kan också vi göra.
Då vi inte vet något, då vi kommer till ett bibelställe -
vi har svårt att förstå eller acceptera - eller både och -
- då kan vi fråga Jesus.
Vi frågar Honom i bön vad det betyder.
Ofta går det så att när vi nästa gång läser samma text -
får vi stryka över frågetecknet.
Ibland ger Han svaret genom någon mer erfaren kristen.
Enligt Jesus är såningsmannen i liknelsen Han själv.
Åkern Han sår säden i är världen -
och alla människor Gud har skapat.
Fröna som blivit sådda är Guds barn i Hans rike, -
de som tagit emot Jesus Kristus -
som sin personlige Frälsare.
De har tagit emot Honom.
Fröet är alltså inte en bild av evangeliet -
utan av dem som tror på Jesus Kristus.
Ogräset ger en bild av dem som inte tror på Jesus -
och i synnerhet av dem som -
med vett och vilja tjänar fienden.
Den som sår ogräset, rajgräset är satan, den onde.
Skördetiden är slutet på den här tidsåldern.
Skördemännen är Guds änglar.
På samma sätt som liknelsens ogräs skulle brännas vid skörden -
skulle det också gå vid tidens slut.
Änglarna skulle samla ihop dem som -
förleder andra och själva lever i synd -
och kasta dem i fördärvet, den eviga elden.
Guds egna - det äkta vetet - samlas till Gud -
och de skiner i Hans rike -
och vittnar om Guds rättvisa och kärlek.
Ingen människa kan undkomma den här skörden.
Den som inte trodde på Jesus samlas in och förs i fördärvet.
I Matteus evangelium 13:49-50 står det så här: -
"Så ska det bli vid tidens slut.
Änglarna ska gå ut och skilja de onda från de rättfärdiga -
och kasta dem i den brinnande ugnen.
Där ska man gråta och gnissla tänder."
Den som tror på Jesus -
under sin livstid samlas till Himlen.
Samma sak finns beskrivet i Uppenbarelsebokens 14:e kapitel: -
"Och jag såg, och se: ett vitt moln, -
och på molnet satt en som liknade en människoson.
På sitt huvud hade han en krona av guld, -
och i sin hand en skarp skära.
Och en annan ängel kom ut från templet och ropade -
med stark röst till honom som satt på molnet: -
'Räck ut din skära och skörda, för skördetiden har kommit -
och jordens skörd är mogen.'
Han som satt på molnet lät då sin skära gå över jorden, -
och jorden skördades.
En annan ängel kom ut från templet i himlen, -
också han med en skarp skära.
Och ännu en ängel kom ut från altaret, -
han som hade makt över elden. Han ropade med stark röst -
till ängeln med den skarpa skäran: -
'Räck ut din skarpa skära och skörda druvklasarna från -
jordens vinstock, för dess druvor är mogna.'
Och ängeln lät sin skära gå över jorden -
och skördade druvorna från jordens vinstock -
och kastade dem i Guds vredes stora vinpress."
(Upp 14:14-19)
Som jag förstår det talas det här om -
hur de troende tas upp till Himlen.
De tas till Himlen före vredesbägaren -
före den allra värsta sista tiden.
Det är skörden och det är Guds vredes vinpress.
Först kommer skörden -
och sedan kommer Guds dömande.
Men i Uppenbarelseboken talas det efter att det stått -
om Guds vredes vinpress och -
sedan beskrivs det som kallas vredesbägarna.
Det är den sista förfärliga tiden i världshistorien.
Tiden då antikrist regerar och -
kristna mister livet för att de tror på Jesus.
Jag förstår det så att -
skördetiden kommer först och sedan vredesskörden.
Hur det än är så kastas -
de här två skärorna på jorden.
Vi kommer till en tid då Jesus kommer tillbaka.
När Han kommer samlar änglarna Guds egna -
från de fyra väderstrecken in i Guds Himmel.
De som inte har trott på Jesus blir kvar -
under tiden för vreden och slutet blir inte gott för dem.
Det är intressant att läsa de här texterna parallellt.
Jesu berättelse om ogräset har trots sin enkelhet -
lett till många tolkningar.
Enligt Jesus lever vetet - Guds barn -
och ogräset - fiendens barn -
samtidigt i världen.
Det är inte alltid lätt att se skillnaden.
Människor har ju i alla tider kunnat ta efter det Gud gör.
Ju närmare vi kommer Jesu återkomst -
och den här tidsålderns slut desto fler villoläror -
som lovar guld och gröna skogar uppkommer -
och de liknar allt mer den kristna tron.
Utifrån sett kan man inte alltid avgöra -
om en människa känner Jesus eller inte.
Också förkunnare kan -
ta efter sanningen och likväl predika fel.
Därför är det viktigt att vi känner Bibeln.
Jesus undervisade bl.a. så här om den sista domen -
i Matteus evangelium kapitel 25: -
"Sedan ska han säga till dem som står på den vänstra sidan:
'Gå bort från mig, ni förbannade, till den eviga elden -
som är beredd åt djävulen och hans änglar.
För jag var hungrig och ni gav mig inte att äta.
Jag var törstig och ni gav mig inte att dricka.
Jag var främling och ni tog inte emot mig, -
naken och ni klädde mig inte, -
sjuk och i fängelse och ni besökte mig inte.'
Då ska de svara: 'Herre, när såg vi dig hungrig eller törstig -
eller som främling eller naken eller sjuk eller i fängelse -
och hjälpte dig inte?' Då ska han svara dem:
'Jag säger er sanningen: Allt vad ni inte har gjort för en av -
dessa minsta, det har ni inte heller gjort för mig.'"
(Matt 25:41-45)
I Kristi församling har det alltid funnits människor -
som inte personligen känner Jesus.
Och som Jesus inte känner så som Han skulle önska.
De vet mycket, kan de rätta orden och fraserna -
men deras liv tillhör dem själva, inte Jesus.
Deras liv talar något annat än deras ord.
Men det är ganska svårt för en annan att verkligen veta -
om någon känner Jesus eller inte.
Det stämmer att man känner trädet av dess frukt -
men trädet behöver tid att växa och bära frukt.
Man kan inte genast avgöra om det är god frukt eller -
om någon tillhör Jesus eller inte.
Det stämmer att vi kommer att bära god frukt om vi känner Jesus.
Det tar olika länge för oss och därför -
ska vi undvika att döma någon förhastat.
Vi ska inte här döma någon till förtappelse eller Himlen -
det låter vi Gud göra.
Vi kan nämligen plocka bort äkta vete istället för ogräs.
Det kan hända att vi dömer sådana till förtappelse som -
känner Jesus även om de tjänar Honom på annat sätt än vi.
Dömande och slutgiltig sortering är Guds uppgift -
när vårt jordiska liv kommer till sin ände.
Därför ska vi vara försiktiga när vi dömer.
Ett gott och beprövat råd hur man bedömer synd som -
jag tycker passar bra här: -
Vi ska vara stränga när det gäller vårt eget liv -
men barmhärtiga när det gäller andra.
Alltför ofta är vi stränga mot andra -
men slapphänta när det gäller oss själva.
Vi kräver barmhärtighet för oss själva men ger det inte till andra.
Trots att det andliga vetet och ogräset förekommer samtidigt -
borde man se en skillnad mellan församlingen och världen.
Församlingen ska inte ledas på samma sätt som världen.
Bibelns Ord ska styra den inte den allmänna opinionen.
Jesus är Mästaren och vi Hans lärjungar.
Vi är kallade att tro och leva så som Han lärde.
Han varken krossar oss eller -
kastar bort oss när vi misslyckas.
Han renar och tröstar oss och sänder oss att älska andra.
Evangelisten Matteus använder Jesus Ord -
när Han citerar profeten Jesaja: -
"Ett brutet strå ska han inte krossa, -
en rykande veke ska han inte släcka, -
fram till det att han har fört rätten till seger."
(Matt 12:20)
Vi ska inte heller krossa någon som är svag.
Och inte släcka en tro som ryker lite.
Det händer oss alla vid olika tillfällen.
Jag undrar hur en rykande veke ser ut?
En rykande veke är en låga som inte brinner rent.
Vi vill snoppa människorna istället för att ge det hela till Gud.
Nästa gång du får lust att skälla ut någon ordentligt och säga: -
"Du är ingen troende som är sådan och sådan..."
ge det till Gud och be om nåden att kunna älska personen ifråga.
För Jesus har förvånansvärt mycket mer nåd, -
tålamod och kärlek att ge än vi.
Det är skillnad på världen och församlingen -
men det kan var svårt för oss att se -
en tydlig skillnad när det gäller människan.
Därför behövs mycket kärlek och tålamod.
Gud har ju varit nådig mot oss -
och Han har ett otroligt tålamod med oss.
Vi måste behandla andra likadant och inte -
börja döma andra enligt vår egen standard.
Vi låter Guds Ord vara det som dömer.
Gud kommer nog att ta hand om det en gång -
vid den sista skörden.
Låt oss be tillsammans.
Jesus, förlåt oss att vi ofta är -
milda mot oss själva och stränga mot andra.
Herre, låt det hellre vara tvärtom -
så att vi vill leva enligt Ditt Ord.
När det inte lyckas får vi falla ner i Din nåd -
och genom Din nåd kunde vi visa också andra barmhärtighet.
I Jesu Kristi Namn. Amen.
Tack för att du var med!
Vill du understöda Himlen TV7 kan -
du i Finland ringa 0600-10070 (ca 10e) -
eller betala till: Ristin Tuki ry, FI40 1112 3000 3427 89 (Ref. 8507)
Du ska vara välsignad! Hejdå!
I Sverige: Swisha din gåva: 123 677 9300
Översättning: Himlen TV7