VARAAIT
Tervist ja tere tulemast "Varaaita"!
Oleme selle sarja eelmises neljas osas rääkinud
Jeesuse tähendamissõnadest.
Täna lõpetame selle sarja
tähendamissõnaga nisust ja lustest.
Nii mõnigi inimene otsib täiuslikku kogudust.
Nii mõnigi kristlane igatseb sellist usklike osadust,
kus ei esineks kunagi mingeid erimeelsusi.
Kus ei oleks ühtki peavalu tekitavat inimest,
kus ei esineks valesti mõistmisi ega mingit pattu, uhkust
ega kadedust.
Otsitakse kogudust,
kus jutlustaja kõneleks alati Püha Vaimu väes,
olles täis Püha Vaimu
ja inimesi tuleks igal teenistusel kümnekaupa päästele.
Kui peaksidki leidma sellise koguduse, siis ära liitu sellega,
sest see pole päris.
Või kui selline kogudus olekski olemas,
siis see poleks enam täiuslik niipea, kui sa sellega liitud,
sest me kõik oleme patused inimesed.
Samas aga on meil kuidagi alati olnud vajadus
lahutada pattu usklike kogukonnast.
Samas aga pole see võimalik - isegi kloostri osas mitte,
sest patt hiilib salaja kloostrimüüridegi vahele
ka munkade südamesse.
Kristlikus koguduses on alati olnud ja saab alati olema
nii probleeme kui patte.
Seal on isegi neid, kes ei jõua kord taevasse,
sest nad ei tunne tegelikult Jeesust.
Seal on inimesi, kelle eludes valitseb patt.
Kuidas sellisesse probleemi suhtuda?
Kas selleks peaks ehk korraldama teatud paranduslikke teenistusi,
või ülekuulamisi nagu teatud usulahkudes kombeks?
Või peaks kuulutama hästi karme sõnumeid,
nii et sokidki lendavad seepeale jalast?
Või mõelda lihtsalt, et poisid on poisid ja tüdrukud on tüdrukud,
mistõttu las see kõik jääda nagu on.
Kas koguduse katus peaks olema hästi kõrge
ja seinad võimalikult laiad,
et nende olemasolu pole tundagi?
Või kas tõeline Jumala pühade osadus
muutub nii ahistavaks paigaks,
et ei läheks isegi sinna, kui ei peaks?
Jeesus vastas sellele küsimusele tähendamissõnaga nisust ja lustest.
"Teise tähendamissõna esitas ta neile ning ütles:
"Taevariik on mehe sarnane, kes oma põllule külvas hea seemne.
Aga inimeste magades tuli ta vaenlane
ja külvas lustet nisu sekka ja läks ära.
Kui nüüd oras kasvas ja vili hakkas looma,
siis tuli ka luste nähtavale.
Aga majaisanda orjad tulid tema juurde ning ütlesid temale:
isand, eks sa külvanud head seemet oma põllule,
kust tuleb sellele nüüd lustet?
Tema ütles neile: seda on teinud vaenulik inimene.
Siis ütlesid orjad temale:
kas sa nüüd tahad, et me läheme ja selle kokku kogume?
Aga tema ütles: ei,
et te lustet katkudes ühes sellega ei kisuks välja ka nisu.
Laske mõlemad ühtlasi kasvada lõikuseks
ja lõikuseajal ma ütlen lõikajaile:
koguge enne lusted ja siduge vihku ärapõletamiseks,
nisu aga koguge kokku mu aita!"
Matteuse 13:24-30.
Jeesus viitab siin ka eelnevale tähendamissõnale,
mis rääkis külvajast.
Siingi loos tegeleti külviga ja kõik läks hästi,
kuniks naaber või keegi teine, kes kandis vimma külvaja vastu,
tuli ja külvas nisu sekka lustet.
Luste kuulus raiheina liigi alla, olles mürgine taim.
Suukaudsel manustamisel
põhjustas see uimasust ja oksendamist.
Kasvades oli see aga nii nisu sarnane,
et isegi vilunud põllumehel oli raskusi selle nisust eristamisega.
Mida enam aga luste kasvas, seda lihtsam oli seda eristada.
Põllumehe tõeline peavalu oli aga see,
et luste juured olid keerdunud nisu juurte ümber.
Nii et, isegi, kui luste avastatigi,
oleks selle välja rohimine tõmmanud kaasa ka rohkelt nisu.
Seetõttu tuligi oodata, kuniks vili sai küpseks
ja vili sai eraldatud ilma suuremate kahjudeta.
Luste tuli ära põletada,
et keegi seda kogemata sisse ei sööks
või et selle seemned taas mõnele põllule ei sattuks.
Vilja seas vohav luste põhjustas põllumehele rohkelt lisatööd
Tänu oma mürgisusele ei saanud seda vilja sisse jätta.
Lisaks sellele kahandas see ka saaki.
Seega, küsimus oli parajas tüütuses,
millega mitte tegelemine oleks rikkunud kogu saagi.
Seda tähendamissõna võiks selgitada mitmel erimoel,
kuid õnneks seletas Jeesus ise selle oma jüngritele lahti.
Matteuse 13:36 on öeldud järgmist:
"Siis Jeesus laskis rahvahulgad ära minna
ja tuli koju.
Ja ta jüngrid astusid tema juurde ning ütlesid:
"Seleta meile tähendamissõna põllulustest."
Tema kostis ja ütles:
"Kes head seemet külvab, on Inimese Poeg.
Põld on maailm;
hea seeme on kuningriigi lapsed, lusted aga on tigeda lapsed.
Vaenlane, kes neid külvab, on kurat.
Aga lõikus on maailma-ajastu lõpp; lõikajad on inglid.
Otsekui nüüd umbrohi kogutakse ja tulega ära põletatakse,
nõnda peab ka sündima selle maailma-ajastu lõpul.
Inimese Poeg läkitab oma inglid
ja nemad koguvad tema kuningriigist kõik pahandused
ja kõik need, kes teevad, mis on käsu vastu,
ja heidavad nad tuleahju;
seal on ulumine ja hammaste kiristamine.
"Siis paistavad õiged nagu päike oma Isa kuningriigis.
Kel kõrvad on, see kuulgu!"
See tähendamissõna lustest ei jõudnud jüngritele kohe kohale,
mistõttu nad küsisid selle kohta Jeesuselt lisa.
See on hea eeskuju meiegi jaoks,
kui loeme näiteks mõnda piiblisalmi,
mida me ei mõista, millega meil on raske leppida
või mõlemat korraga.
Siis oleks hea küsida Jeesuselt selgitust.
Ta vastab sageli selliselt,
et kui järgmine kord seda kirjakohta loed,
saavad küsimused oma vastused.
Või Ta annab sulle vastuse mõne kogenuma kristlase kaudu.
Jeesuse sõnul on selleks külvajaks seal tähendamissõnas Tema ise.
Põlluks, kuhu seemet külvatakse,
on maailm ja kõik Jumala poolt loodud inimesed.
Külvatud seeme on jumalariiki kuuluvad Jumala lapsed -
inimesed, kes on võtnud Jeesuse oma Päästjana vastu.
Ehk siis, see seeme ei sümboliseeri mitte evangeeliumit,
vaid Jeesusesse uskuvaid inimesi.
Luste aga on pilt mitteusklikest, kes ei usu Jeesusesse
ja veelgi enam neist,
kes lausa teadlikult teenivad Jumalale vastuseisjat.
Luste külvaja on saatan või vana piiblitõlke kohaselt kurat.
Saagi kokku kogumine viitab maailma ajastu lõpule
ja saagi kogujad on Jumala inglid.
Kuna see luste tuli saagi kogudes ära põletada,
siis sama juhtub ka maailma ajastu lõppedes.
Jumala inglid koguvad kokku kõik need,
kes juhivad inimesi kõige halva sisse, elades samas ka ise patus
ja heidavad nad igavesse tulle.
Jumala omad aga - see päris nisu, kogutakse Jumala juurde kokku,
et nad võiksid särada Tema riigis
tunnistusena Tema õigsusest ja armastusest.
Mitte ükski inimene ei pääse sellest saagi kokku kogumisest.
Need, kes ei usu Jeesusesse, kogutakse kokku hävitamiseks.
Matteuse 13:49-50 on öeldud:
"Nõnda on ka selle ajastu lõpul:
inglid tulevad ja eraldavad kurjad õigete keskelt
ning viskavad nad tuleahju.
Seal on ulgumine ja hammaste kiristamine."
See, kes usub Jeesusesse juba oma eluaja jooksul,
võetakse taevasse.
Ilmutusraamatu 14. ptk.'i lõpus on selle sama asja kohta öeldud nii:
"Ma nägin, ennäe: valge pilv,
ning see, kes istus pilvel, oli Inimese Poja sarnane,
tal oli kuldpärg peas ning vahe sirp käes.
Ja üks teine ingel väljus templist,
hüüdes suure häälega sellele, kes istus pilvel:
Hakka tööle oma sirbiga ning lõika,
sest lõikustund on tulnud, sest ilmamaa lõikus on juba küps.”
Ja see, kes pilvel istus, pistis oma sirbi ilmamaa külge
ning ilmamaa lõigati paljaks.
Üks teine ingel väljus templist taevas ning temalgi oli vahe sirp.
Ja üks teine ingel, kellel oli meelevald tule üle,
tuli altarist, ning hõikas valju häälega sellele, kellel oli vahe sirp:
Hakka tööle oma vaheda sirbiga
ning lõika maha ilmamaa viinapuu kobarad,
sest selle marjad on küpsed!”
Ja ingel pistis oma sirbi ilmamaa külge ning lõikas paljaks ilmamaa viinamäe
ning viskas marjad Jumala raevu suurde surutõrde."
Nii palju, kui ma aru saan, räägitakse siin sellest,
kuidas usklikud võetakse üles taevasse.
See sünnib enne seda, kui kõige õudsam lõpuaeg kätte jõuab.
Seal on kaks sirpi - üks, mis kogub kokku elu saagi
ja teine, mis kogub saagi Jumala raevu surutõrde.
Esmalt kogutakse kokku elu saak, siis otsekui Jumala kohtumõistu saak.
Kohas seal, kus on juttu Jumala raevu surutõrde heitmisest,
kirjeldatakse ka vihakarikaid -
kogu maailma ajaloo kõige kohutavamaid aegu.
Aegu, kus valitseb antikristus
ja kus kristlased kaotavad elu tänu oma usule Jeesusesse.
Nagu ma aru saan, kogutakse elu saak enne seda kõike
ja viha saak selle järel.
Kuid kuidas iganes sellega ka poleks,
üks on kindel - maa peal lõikavad kaks erinevat sirpi.
Me oleme jõudmas aega, kus Jeesus tuleb tagasi.
Ja kui Ta seda teeb,
koguvad inglid kõik Jumala omad neljast ilmakaarest kokku.
Need, kes pole uskunud Jeesusesse,
jäävad siia maa peale selle viha ajaks
ja neil on kurb lõpp.
Mõlemaid neid kirjakohti on väga huvitav paralleelselt lugeda.
Jeesuse tähendamissõna lustest on vaatamata oma lihtsusele
toonud esile mitmeid erinevaid tõlgendusi.
Jeesuse sõnul on nii nisu kui luste - Jumala ja saatana lapsed,
üheaegselt siin maailmas.
Nende eristamine aga pole üldse lihtne,
sest inimene on läbi aegade matkinud Jumala töid ja tegemisi.
Mida lähemal me oleme Jeesuse tagasitulekule
ja selle maailmaajastu lõpule,
seda enam tõuseb esile valeõpetusi,
mis lubavad kümmet head ja viitteist veel paremat asja,
hiilides üha lähemale kristlikule usule.
Väliste näitajate põhjal ei saa iga kord otsustada,
kas inimene tunneb Jeesust või mitte?
Ja mis puudutab jutlustajaid, siis neilgi on võimalik matkida tõde,
kuulutades samal ajal siiski valeõpetust.
Seetõttu me peamegi tundma Piiblit.
Jeesus ütles Matteuse 25. ptk.'s viimse kohtupäeva kohta järgmist:
"Siis ta ütleb ka vasakul käel olijatele:
Minge ära minu juurest, te äraneetud,
igavesse tulle, mis on valmistatud kuradile ja tema inglitele!
Sest mul oli nälg ja te ei andnud mulle süüa,
mul oli janu ja te ei andnud mulle juua,
ma olin kodutu ja te ei võtnud mind vastu,
ma olin alasti ja te ei riietanud mind,
ma olin haige ja vangis ja te ei tulnud mind vaatama.”
Siis vastavad ka need:
Issand, millal me nägime sind näljasena või janusena
või kodutuna või alasti või haigena või vangis ja ei ole sind teeninud?”
Siis ta vastab neile: Tõesti, ma ütlen teile,
mida te iganes olete jätnud tegemata
kellele tahes mu kõige pisematest vendadest,
seda te olete jätnud tegemata minulegi.”
Kristlikus koguduseski on alati olnud inimesi,
kes ei tunne isiklikult Jeesust
ja keda Jeesus ei tunne selliselt nagu Ta tahaks neid tunda.
Need inimesed teavad palju ja oskavad öelda õigeid sõnu,
kuid nende elu kuulub neile endile ja mitte Jeesusele.
Nende elud räägivad muud kui nende sõnad.
Kuid ühel inimesel on väga raske tajuda ära,
kas see teine inimene tunneb Jeesust või mitte.
Jah, on tõsi, et puud tuntakse tema viljadest,
kuid puulegi tuleb anda aega kasvamiseks ja vilja kandmiseks,
mistõttu ei saagi kohe algul sotti,
kas vili, mida kellegi elu kannab, on hea
ja kas see inimene kuulub Jeesusele või mitte?
On tõsi, et Jeesuse tundmine toob me elus esile head vilja,
kuid osade puhul läheb selleks rohkem aega kui teistel.
Seetõttu peaksimegi vältima liigkiiret tembeldamist
ja seda, et me ei määra siin maa peal ära,
kes läheb taevasse ja kes põrgu.
See tuleb jätta Jumala hoolde.
Sest lustega koos kasvab ju ka hea nisu.
Nii võime mõista hukka inimesi, kes tunnevad Jeesust,
isegi, et nad teenivad Teda pisut teisel moel kui meie.
Kohtumõistmine ja lõplik eraldamine on Jumala töö,
kui me maine elu kord läbi saab.
Seetõttu peamegi olema oma hinnangutega ettevaatlikud.
Usun, et siia sobib hästi üks vana nõuanne
patu arvustamise kohta.
Me peaks olema valvsad omaenda elude suhtes
ja armulised teiste elude suhtes.
Liiga sageli on see aga vastupidi -
me oleme teiste suhtes vägagi karmid ja enda suhtes jälle äärmiselt leebed.
Me ise küll ootame armu saamist, kuid teistele seda ei jaga.
See, et nii luste kui nisu on üheaegselt maailmas,
ei tähenda nüüd seda,
et kogudus ei peaks eristuma maailmast.
Kogudus ei peaks tegutsema maailma viisidel ja tingimustel.
Kogudus peaks olema juhitud Piiblist ja mitte üleüldistest arvamistest.
Jeesus on meie Issand
ja meie Tema jüngritena oleme kutsutud elama ja uskuma
just selliselt nagu Ta on meid õpetanud.
Kui me aga ebaõnnestume selles, siis Ta ei hävita meid
ega heida meid kõrvale.
Ta puhastab ja trööstib meid ning läkitab meid armastama teisi.
Evangelist Matteus räägib Jeesusest
prohvet Jesaja sõnu kasutades:
"Rudjutud roogu ei murra ta katki ja hõõguvat tahti ei kustuta ta ära,
kuni ta on õigusele võidu saatnud."
See on kirjas Matteuse 12:20.
Meiegi ei tohiks muserdada inimest, kes on nõrk
ega summutada usku, mis õige pisutki veel suitseb.
Sest me kõigi usk on see, mis aegajalt suitseb.
Selle üle on sageli mõeldud,
et mida üks värelev leek endast tegelikult kujutab?
Leek hakkab värelema juhul,
kui ta toodab palju suitsu ega põle puhtalt.
Nii tahame meiegi kustutada need väreleva leegiga inimesed,
usaldamata neid Jumala hoolde.
Kui kipud järgmine kord kellegi kallal võtma
ja talle otse välja ütlema,
et ta pole ikka mingi usklik ja ta on selline või tollene,
siis jäta see pigem Jumala hooleks
ja palu Temalt armu, et suudaksid armastada seda inimest.
Sest Jeesus on oluliselt armulisem, pikameelsem ja armastavam kui meie.
Maailma ja koguduse vahel on vahe.
Kuid meil on sageli raske teha seda vahet inimeste vahel,
mistõttu vajamegi rohket armastust ja kannatust.
Jumal on andnud meilegi armu,
olles meie suhtes väga kannatlik ja pikameelne,
mistõttu peaksime olema nõnda ka teiste inimeste suhtes,
mõistmata neid hukka oma standarditest lähtuvalt.
Me peame laskma Jumala Sõnal mõista kohut nende üle.
Ja küll Jumal ise kanna juba kõige eest hoolt
oma viimast saaki sirpidega kokku kogudes.
Palugem üheskoos.
Jeesus, anna meile andeks,
et oleme enda suhtes nii leebed ja teiste suhtes nii karmid.
Lase sel olla hoopis vastupidi, et elaksime Sinu Sõna kohaselt.
Ja kui me polegi selleks igakord võimelised,
siis me teame, et võime loota Sinu armule,
olles samas Sinu armu läbi armulised ka teiste suhtes.
Jeesuse nimel, aamen.
Aitäh, et olid meiega.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri),
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Me jätkame järgmisel korral,
mil mu külaliseks on peatoimetaja Leif Nummela
ja me räägime põrgust.
Kuid seda siis juba järgmisel korral.
Seniks aga - ole tuhandeks õnnistatud ja näeme taas!
Tõlge: Anne-Ly Raukas