VARAAIT
Tervitus!
Tere tulemast vaatama "Varaaita!"
Alustame täna uue sarjaga, mille pealkirjaks on "Sõprus".
Sõprus on midagi,
mis tekitab enamuses meist positiivseid tundeid.
Kas pole nii?
Teiste jaoks aga võib see olla midagi negatiivset,
tuues kaasa ka valusaid tundeid sõprade puudumise tõttu
või muude olude tõttu selles vallas.
Enamus meist tahaks omada sõpru või vähemalt ühtki sõpra.
Oleme selles vallas muidugi erinevad -
nii oma loomuse kui isiklike kogemuste poolest.
See, mida me sõpruselt ootame ja tahame,
võib kõvasti erineda.
Kuid peamine küsimus on siiski see,
kui paljud meist tahaks olla sõbraks kellelegi teisele?
Sõprus on algselt nagunii Jumala idee,
tulles esile Tema enda olemusest ja loomusest.
Veel enne kellegi või millegi loomist
olid Jumalal juba kaaslased olemas.
Ta oli ja on Kolmainu Jumal,
mistõttu Talle pakkusid seltsi Kolmainsuse kaks teist Isikut.
Ta ütleb Piiblis, 1. Moosese 1:26:
Tehkem inimesed oma näo järgi, meie sarnaseks,
et nad valitseksid kalade üle meres, lindude üle taeva all..." jne.
Jumal ei loonud inimest seetõttu,
et Ta oleks tundnud end üksildasena ja vajanud seltskonda.
Tal oli iseendas juba piisavalt ühtsust, sõprust ja seltskonda.
Kuid miks Ta siis lõi inimese?
Armastuse ja sõpruse sihtmärgiks,
et Ta võiks jagada oma sõprust teistegagi.
Ta lõi inimese tegutsema, töötama ja toimetama
ning jagama seda sõprust edasi.
Jumal ütles inimest luues 1. Moosese 2:18:
Inimesel ei ole hea üksi olla;
ma tahan teha temale abi, kes tema kohane on.”
See on kõige esimene asi,
mille kohta Jumal ütles, et see pole hea.
Vajadus sõbra või kaaslase järele
sai pandud meie sisse juba loomishetkel.
Nii et, see on hea asi ja selles pole midagi halba.
See on ka põhjus, miks me igatseme kaaslase järele;
sõbra ja seltskonna järele.
Suures seltskonnas on alati ka neid,
kes ei igatse vähimalgi moel teiste seltsi.
Mis iganes põhjustel siis.
Nad saavad paremini üksi hakkama.
Enamus meist aga
saavad paremini seltskonnas hakkama.
Sõprus suundub alati väljapoole.
Just nii nagu armastuski.
Seetõttu on isekus ja omaenda huvide tagaajamine
suurim mürk sõprusele.
Tänapäev pöörab kõik peapeale.
Tänapäeval irvitatakse selle üle,
milliseks Jumal on armastuse algselt loonud
ja millised on selle väljundid.
Armastusest on saanud vahend,
mille kaudu teisi liiga tihti ära kasutatakse
ja mille kaudu leida isekat naudingut.
Ühtlasi moondub sõpruski inimeste käes väga kergelt vajaduseks
mida teised peaksid rahuldama.
Ka kristlikus koguduses.
"Teised on kõik minu jaoks, et viia täide minu visioone ja ideid."
Ei ole.
Niipea, kui hakkame nõudma sõprust, seda vähem me seda saame.
See omakorda aga toob kaasa kibestumise ja kaugenemise teistest.
Kuid selle asemel, et küsida, kes võiks olla parim sõber mu jaoks,
peaks me hoopis küsima,
kellele ma võiks ise olla selline sõber, keda see keegi vajab?
Ja just sellest me täna "Varaaidas" räägimegi,
nii et - tere tulemast olema kaasas meiega!
VARAAIT
Mida sulle ütleb selline väljend nagu südamesõber?
Piiblis on üks näide südamesõpradest.
Piibel ütleb 1. Saamueli 18:1 nii:
"Ja kui Taavet oli kõneluse Sauliga lõpetanud,
siis oli Joonatani hing nagu ühte köidetud Taaveti hingega
ja Joonatan armastas teda nagu oma hinge."
Taavet oli noor karjane,
kes oli sõdinud vilistide sõdalase Koljati vastu.
Ta saavutas imelise võidu, lennutades kivi Koljati otsaette
ja sai seetõttu osa sellest, et teda koheldi kui sõjasangarit.
Kuningas Sauli poeg Joonatan sai läbi selle kõige Taavetiga sõbraks
ja nende vahel tekkis vägagi sügav sõprus.
Tänapäeval nähtaks selles isegi teatud erootilist alatooni,
arvates, et nad olid lausa armastajad.
Kuid Piibel ei viita sellele kuidagi.
Piibli kirjelduste põhjal ei vasta see kuidagi tõele.
See, et taolised mõttekäigud on üldse võimalikud -
seda eriti veel liberaalteoloogias,
räägib pigem tänapäeva väärtushinnangutest
kui Piibli tegelikust sisust.
Need kaks meest said väga lähedasteks sõpradeks.
Joonatan armastas Taavetit kui omaenda hinge.
Kuid miks nende vahel sündis taoline sõprus?
Usun, et üheealisus ning huvi sõjanduse vastu
mängisid oma osa,
kuid seda on üldiseltki raske öelda, miks me kellegagi sõbrustame?
Miks meil klapib osadega paremini kui teistega?
Mõjutavad seda me ühised iseloomujooned,
sarnane huumorimeel,
ühised huvid või sama vanus?
Vahel ka sama vanus, kuid mitte alati.
Mäletan, kui sõbrunesin ühe oma parima sõbra
Leif Nummelaga.
Käisime mõlemad Ryttylä Piiblikoolis, olime üheealised,
meil oli sarnane huumorimeel
ja vaimses mõttes põles me sees ühesugune tuli.
Oma loomuse poolest me polnud ega ole tänagi sarnased,
kuid ometi me klappisime ühel väga erilisel moel.
Lausa nii hästi, et olime aastaid toakaaslased
ja tore oli koos vestelda ning palvetada.
Ma näin Leifis midagi, mida mul endal polnud.
Me sõprus on püsinud 40 aastat.
Oleme koos teinud mitmeid saateid, mida täna enam ei tee,
kuid me helistame veel praegugi üksteisele korra nädalas.
Naerame nende kõnede ajal nii et kõhud kõveras.
Olen nii tänulik selle sõpruse eest Leifiga.
Ütlen seda vaid seetõttu,
et ma sooviks, et meil kõigil oleks mõni selline sõber,
kelle seltsis saaks aegajalt naerda nii et kõht kõveras.
Piibel jätkab 1. Saamueli 19:1-6:
"Ja Saul rääkis oma pojale Joonatanile
ja kõigile oma sulaseile, et nad surmaksid Taaveti;
aga Sauli pojale Joonatanile meeldis Taavet väga.
Ja Joonatan teatas Taavetile, öeldes: Mu isa Saul püüab sind surmata.
Ole siis nüüd hommikul valvel, jää varjule ja peida ennast!
Mina aga lähen
ja seisan oma isa kõrvale väljal, kus sinagi oled,
ja ma räägin isaga sinu pärast;
kui ma midagi märkan, siis ma teatan sulle.”
Ja Joonatan kõneles Taavetist head oma isale Saulile ning ütles temale:
Kuningas ärgu tehku pattu oma sulase Taaveti vastu,
sest tema ei ole sinu vastu pattu teinud
ja pealegi on ta teod olnud sulle väga head!
Ta pani kaalule oma elu ja lõi vilisti maha,
ja Issand andis nõnda kogu Iisraelile suure võidu;
sa nägid seda ise ja olid rõõmus.
Miks sa tahad nüüd teha pattu süütu vere vastu
ja Taaveti põhjuseta surmata?”
Ja Saul kuulas Joonatani häält ning Saul vandus:
Nii tõesti kui Issand elab, teda ei surmata!”"
Saul oli sel hetkel seda meelt.
Milline sõber oli Joonatan Taavetile?
Olukorras, kus Saul oli vaenulik Taaveti suhtes,
valis Joonatan, kumma poolt olla.
Ta hoidis oma sõbra poole,
jagades talle olukorda puudutavaid olulisi fakte
ning seistes tema eest oma isa ees.
Sõprus oli teadlik valik rääkida teisest vaid head
ning seista tema eest.
Sõprus tähendab ka ausust ning väärikust.
Sõprus ei ole ostetav ega müüdav.
Hiljem, kui Saul oli taas vihane Taaveti peale
ja püüdis teda hukata,
hoidis Joonatan siiski oma sõbra poole,
isegi, et see polnud poliitiliselt tark tegu.
Saulgi imestas, et kas siis Joonatan ei tea,
et seda teed edasi minnes
röövib Taavet temalt ta kuningliku staatuse?
Mis ime pärast ta küll Taaveti poole hoidis?
Kuid sõprus ei vaata sellele, mis see maksma läheb.
Seda enam, et Joonatan teadis,
et Taavet oleks palju parem kuningas kui tema
ja et Jumal tahab anda selle rolli just Taavetile.
Joonatan oli nõus mängima nö teist viiulit,
tundes rõõmu Taaveti edu üle.
Erakordne isetus,
mis peegeldab väga ehedal moel tõeliselt sügavat sõprust.
Ilusat sõprust.
Sõprus on vastastikune
ja Piibel ütleb selle kohta 1. Saamueli 20:11-16
"Ja Joonatan vastas Taavetile: Tule, lähme väljale!”
Ja nad mõlemad läksid väljale.
Ja Joonatan ütles Taavetile: Issand, Iisraeli Jumal!
Kui ma homme või ülehomme sel ajal olen oma isalt järele kuulanud,
ja vaata, Taaveti asi on hea,
eks ma siis läkita kedagi su juurde ja ilmuta seda su kõrvale.
Issand tehku Joonataniga ükskõik mida,
aga kui mu isa tahab teha sulle kurja,
siis ma ilmutan seda su kõrvale ja saadan sinu ära,
et sa võiksid minna rahuga.
Ja Issand olgu sinuga, nõnda nagu ta on olnud mu isaga!
Ära võta iialgi oma armastust minu soolt,
ka siis mitte,
kui Issand kõik Taaveti vaenlased maapinnalt hävitab!”
Ja Joonatan tegi Taaveti sooga liidu:
Issand nõudku aru Taaveti vaenlastelt!”
See kõik toimus olukorras, kus Saul kiusas taaskord Taavetit taga
ja Joonatan sõlmis Taavetiga lepingu.
Ta pühendus uurima välja, mis plaanid ta isal on
ja seda sõltumata sellest, mis ta endaga juhtuda võis.
Taavet omakorda aga
pühendus kandma hoolt Joonatani soo eest.
Joonatan teadis,
et ta isa kaotab selle lahingu Taaveti vastu.
Ta teadis, et Jumal on Taaveti poolt.
Ma ei tea, kui palju on just see lugu olnud eeskujuks
kõigile nendele lugematutele sõprussuhetele,
mida lapsed ja noored on läbi ajaloo sõlminud.
On vannutud igavest sõprust nii heas kui halvas;
on tõotatud jääda sõpradeks igavesest ajast igavesti.
On sõlmitud lausa verelepinguid
ja tõotatud jääda igavesti kokku.
Usun, et see on sündinud seesmisest igatsusest
olla teada ja tuntud kellegi poolt.
Olla tuntud ja aktsepteeritud kellegi poolt;
olla armastatud kellegi poolt.
See on seotud igatsusega võita teise usaldus
ja kinkida teisele enda oma.
Oma usaldus.
Usun, et see on Jumalast antud vajadus
siduda end Temaga
ja pühendada end Talle läbi teistele pühendumise.
Saada Tema poolt tuntuks nagu oleme tuntud teistegi poolt.
Igal juhul on sõpruse näol tegu pühendumisega, mis kestab läbi aja.
Parimal juhul kestavad sõprused läbi kogu elu -
läbi olukordade ja aastate.
Seda mitte küll alati, kuid parimal juhul siiski.
Kuidas aga sõlmida vastupidavaid sõprussuhteid?
Kindlasti pole selleks mingit erilist ja ainuõiget retsepti.
Kuid üks asi, mis igal juhul ühtsust tugevdab,
on ühine usk ja ühised väärtushinnangud.
Teine faktor on vastastikune austamine
ja teineteisele ruumi andmine.
Piisava ruumi andmine.
Sõprusega ei saa kunagi käia kaasas nõudmist:
"Sa pead olema mu sõber!",
sest vastastikune sõprus ei saa eksisteerida nõudmise peale.
Sõprus on alati vabatahtlik
ja sõprus sünnib sellest, kui oleme sõbraks teisele osapoolele.
Seda viisil, millest teine aru saab ja mida hindab.
Püsiv sõprus on alati aus.
See on valmis ütlema teisele seda, mida tal on vaja kuulda.
Seda isegi siis, kui see teeb haiget.
VARAAIT
Jeesus ütleb Johannese 15:15:
"Ma ei nimeta teid enam orjadeks, sest ori ei tea, mida ta isand teeb.
Teid olen ma nimetanud sõpradeks,
sest teile olen ma andnud teada kõik, mida ma olen kuulnud oma Isalt."
Mitte üheski teises usundis poleks taoline asi võimalik.
Mitte üheski teises usundis ei lange ükski jumal inimese tasemele,
rääkimata sellest, et olla inimese sõber.
Mitte ükski teine jumal
poleks nõus nimetama oma järgijaid oma sõpradeks.
Kuid Jeesus pidas suhet tähtsamaks kui positsiooni.
Piibli kohaselt on inimene loodud teenima Jumalat ja teisi inimesi.
Jumal on Issand
ja inimene ei ole kuidagi Temaga võrdne.
Meie loomupärane osa on olla Tema teenijad,
olla tema orjad nagu kreeka keeles on öeldud.
Kuid ometi saatis Jumal oma Poja siia maailma
ning lunastas meid ja andis meile lapse staatuse.
Uskudes Jeesusesse me pole enam teenijad, vaid lapsed.
See uus lapse staatus on aga kogu me päästekindluse alus.
Me võime olla kindlad, et Isa Jumal armastab meid,
kuna me oleme Tema kallid lapsed.
Samas aga toob Jeesus selle lapse staatuse kõrvale
veel ka suhte.
Me pole ainuüksi teenijad ja lapsed - isegi, et me oleme seda ka,
aga me oleme ka sõbrad.
Jeesus tahab luua meiega isikliku sõprussuhte.
Kas pole mitte imeline?
See suhe kätkeb endas seda, et Ta informeerib meid
ja hoiab meid kursis sellega, mis on sündimas.
Ta jagab meiega erinevaid asju.
Vastupidiselt teenijatele,
kellele jagati ülesande täitmiseks vaid õige pisut infot.
Sõpradele räägitakse oluliselt rohkem.
Sõber kuuleb ka taustast ning põhjustest.
Sõber kuuleb ka asjadest, millest teistele ei räägita.
Oled sa kunagi Piiblit lugedes mõelnud,
miks see vaid ei käsi kuuletuda ja ongi kõik?
Sellest peaks ju juba piisama, kui Jumal midagi ütleb.
Meil on kodus köögis üks väike mööblitükk,
millel on tekst: "Sest mina ütlen nii."
Sellest peaks lastele juba piisama, et mõista, mida vanemad ütlevad.
Kuid seda juhtub üliharva, kui sellest piisab.
Üsna sageli peab ikka asju põhjendama.
Kuid miks kasutavad Jeesus, Paulus, Peetrus, Luukas, Matteus
ja paljud teised Piibli autorid nii palju tinti,
et tõsta esile Jumala tahet?
Rääkides armastusest,
siis meid vaid ei õhutata täitma Jumala tahet,
vaid meile ka põhjendatakse mitmel moel,
miks me peaks seda täitma.
Ja see on see, milles peitub Jumala sõprus.
Ta peab meid oma sõpradeks
ja annab meile näiteks teada, mis, millal ja miks on peagi sündimas.
Ilmutusraamat on üks Ta selline raamat sõpradele.
Selles kõiges peitub aga tohutu vahe kõigi teiste usunditega.
Nende usundite jumalad
ei nimeta oma järgijaid kunagi sõpradeks,
vaid eeldavad nö pimedat usku stiilis: "Sest mina ütlen nii."
Ristiusu Jumal aga ei jäta omasid pimeda usu hooleks,
vaid Ta valgustab igat südant ühe arusaamisega.
Me ei pea uskuma midagi pimesi vaid seetõttu, et Jumal nii ütleb,
vaid Ta valgustab me südameid ühe arusaamisega,
et mõistaksime, miks Ta midagi ütleb.
Isegi, et ainuüksi juba Ta ütlemisest peaks piisama.
Jaakobuse kirjas 2:23 on öeldud:
"Nii läks täide kirjasõna, mis ütleb: Aabraham uskus Jumalat
ja see arvati talle õiguseks ning teda hüüti Jumala sõbraks.”"
Mis teeb inimesest Jumala sõbra?
Aabrahamist sai Jumala sõber seetõttu, et ta uskus Jumala sõna
ja ta käitus vastavalt sellele.
Nii saame ka meie Jumala sõpradeks,
kui usume,
mida Jumal meile Piiblis Jeesusest räägib
ja toetume sellele oma elus.
Siis me pole enam vaid Jumala teenrid,
vaid me oleme Jumala sõbrad.
Me teenime Teda sõpradena - Jeesuse õdede ja vendadena.
Milleks see sari sõprusest?
Aga seetõttu, et tänapäeval on nii palju üksildasi kristlasi.
Üksildasi inimesi on ka üleüldiselt palju,
kuid ka üksildasi kristlasi.
Me igatseme läheduse järele,
mida aegajalt ka kogeme,
kus usklike vahel valitseb tõeline lähedus
ja koguduses valitseb kui ärkamine.
Kuid kui ärkamised ja uued tuuled vaibuvad
ning enam ei veedeta nii palju aega koos;
kui inimesed kui kaugenevad ja ühine visioon hakkab hääbuma,
tuntakse end ka rohkem üksikuna.
Raske on isegi paluda kellegagi koos, kui on raske.
Varem oli see kõik nii loomulik.
Keset seda kõike toidab saatan meid valedega,
et meid ongi määratud üksi olema
ja meil ei saagi enam kunagi olema sõpru.
Et kogudusest polegi mõtet püüda leida endale sõpru,
kuna kõik vaid istuvad kui tukunuid ega vaata ei paremale ega vasakule.
Ometi on Jumala sooviks, et me saaksime üksteisega sõpradeks
Sõprust on ka erinevat sorti.
Tuttavatest saavad sõbrad, sõpradest südamesõbrad
või ka hingesugulased.
Koguduse elu juurde kuulub rohkelt sõprussuhteid,
rohkelt sõbraks olemist ja koos olemist.
Usun, et Jumal tahab tuua seda kõike sinugi kogudusse.
Ta tahab juhtida sind kogudusse, kus võiksid leida sõpru.
On kummaline, et alati kui mainin südamesõpru,
on tunne, et peaksin end parandama, kuna see võib kõlada naiivsena,
kuid südamesõprus tähendab väga sügavat sõprust.
Jumal tahab kinkida sulle selliseid inimesi või sellise inimese.
Seda ei saa küll kuidagi nõuda,
sest kui hakkad seda nõudma, poleks keegi sellega nõus.
Kuid kui sa ise jagad kellegagi sõprust,
on üsnagi tõenäoline,
et Jumal kingib sulle palju sõpru.
Samas eeldab see tahet hoida teise inimese ligi
ja valmidust vestelda kasvõi mõne täitsa uue inimesega.
See eeldab julgust minna
ja teha ise need rasked sammud teise suunas,
öeldes: "Tere! Kes sa oled?"
"Mida sa siin teed?"
Või: "Kuidas sul läheb?"
Või mida iganes sa küsid, et luua kontakti.
Kinkigu Jumal meile selliseid sõprussuhteid,
mis kestaksid läbi kogu elu.
Kuni aegade lõpuni.
Palugem üheskoos.
Issand, ma palun,
et Sa tõmbaksid igat ühte meist enese ligi,
nii et võiksime nimetada Sind oma sõbraks
ja kogeda Sinuga seda sügavat sõprust.
Isegi, et Sa oled isandate Issand ja kuningate Kuningas,
on see meeletu paradoks,
et võime ja julgeme kutsuda Sind - kõikväelist Jumalat, oma sõbraks.
Issand, seetõttu palume ka, et kingiksid meile inimesi,
keda me võiks armastada ja kellele me võiks olla sõbrad.
Kingi meile vastastikust sõprust.
Palun seda eriti kõigisse kogudustesse.
Jeesuse nimel, aamen.
Tänud, et olid koos meiega!
Jätkame sõpruse teemal juba järgmine kord.
Seniks aga - ole rohkesti õnnistatud ja kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas
Kui tahad toetada TV7 tööd,
võid helistada Eesti TV7 numbril 900 1777 (kõne hind 7 eurot),
või toetada meid ka pangaülekandega,
leides me andmed www.tv7.ee
Tänu ühistele jõududele püsib TV7 eetris ka edaspidi.
Aitäh, et oled kaasas selles töös!
Kõike head!