VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Mis seostub sulle sõnaga rituaal?
Rituaal.
On see sinu jaoks positiivne või negatiivne asi?
Mis on rituaal?
Laiemas tähenduses on see mistahes korduv tegevus.
Paljud meist teevad hommikuti ja õhtuti läbi askelduste sarja,
mida kordavad üha uuesti nii hommikuti, kui ka õhtuti.
Võiksin väita, et sooritame iga päev hommikurituaali ja õhturituaali.
Ka igapäevaste toimingutega seondub palju rituaalsust.
Teeme neid ikka samamoodi ja samas järjekorras.
Paneme riidesse samas järjekorras, võileivadki teeme samamoodi.
Juust alla ja sink sinna peale.
Kohvigi keedame ikka samamoodi.
Pakime asjad kotti üsna samal moel.
Kõnet alustame ka samamoodi: "Hei, kus sa oled?"
Kitsamas tähenduses on rituaal usutalituse,
tava või kombe kindlakskujunenud kord.
Võime küll näha neid argipäeva toimetusi rituaalidena,
kuid üldiselt mõeldakse rituaali all
usulise tava või kombe kindlakskujunenud korda.
Kõigis usundites esineb rituaale.
Usulisel rituaalil on oma läbiviimise kord.
Ajalooline sündmus võib mõjutada rituaali läbiviimise korda.
Rituaale võib liigitada järgneval moel:
Kalendrirituaalid - näiteks jõulud, jaanipäev, ülestõusmispühad,
volbriöö, uusaasta, hanuka, ramadaan, kekri jne.
Üleminekurituaalis vahetab isik või kogukond oma seisust.
Need on näiteks ristimine, õnnistamised, pulmad jne.
Kriisirituaale viiakse läbi kriisiolukordades.
Need on muuhulgas tervendamis- rituaalid, vaiksed hetked jne.
Usuliseks rituaaliks võib olla sõltumata ajast toimuv
palvetamine, mediteerimine, ohverdamine vms.
Miks usulisi rituaale läbi viiakse?
Rituaalidega hoitakse ülal oma usulist maailmavaadet.
Nende kaudu samastutakse teiste, samasse usku kuuluvatega.
Osades usundites üritetakse rituaalidega mõjutada
teisi inimesi, loodusjõude või isegi tervet universumit
nagu näiteks nõiduses.
Rituaalide kaudu otsitakse rahu ja korda enda ellu.
Rituaalide kaudu üritatakse saada ühendust Jumalaga või jumalatega.
Rituaalid kuuluvad kindlalt usulise tegevuse juurde.
Ka ristiusu juurde kuuluvad rituaalid.
Kuigi seisame vastu rituaalidele,
on ka meil, Jeesusesse uskujatel, omad rituaalid.
Sellest, milline on meie hoiak rituaalide suhtes, sõltub see,
kas need aitavad meid Jumalale lähemale
või viivad meid kaugemale.
Liiga tihti varastab rituaal peamise
ja see muutub eesmärgiks omaette.
Seekord sellised jutud. Tere tulemast olema meiega!
VARAAIT
Vanas Testamendis,
Jumala ja Iisraeli vahel sõlmitud vanas lepingus,
oli palju rituaale, sümboleid ja riitusi.
Need avasid, võimendasid ja kirgastasid ühendust Jumalaga.
Need aitasid Jumala rahval mälestada Teda
ja oodata Tema abi.
Need ka kaitsesid rahvast ja rahva tervist.
Nimelt kaitsesid osad neist rituaalidest näiteks musta surma eest keskajal.
Juutidel läks paremini,
sest nad pesid käsi nagu rituaalid nõudsid.
Paljud rituaalid viitasid tulevale Messiale,
kristlikule kogudusele ja uuele liidule,
mis pidi olema parem, kui see vana liit.
Kirjas Heebrealastele, mida me selles sarjas lühidalt uurime,
räägitakse neist rituaalidest väga positiivselt.
Nende eelkuvandid sümboliseerisid Jumala päästetööd.
Heebrealaste kirja kirjutaja kirjutab nii:
"Esimesel lepingul olid oma teenistuse nõuded
ning ka maine pühamu.
Oli valmistatud eestelk, milles olid lambijalg, laud ja ohvrileivad;
seda nimetatakse pühaks paigaks”.
Ent teise vahevaiba taga oli telk,
mida nimetatakse kõige pühamaks paigaks”,
kus oli kuldne suitsutusaltar ja lepingulaegas,
mis oli üleni kullaga kaetud.
Selles olid kuldkruus mannaga
ja Aaroni kepp, mis oli õitsenud ja lepingulauad;
selle kohal aga kirkuse keerubid lepingukaant varjamas."
Me ei tee neist praegu üksikasjaliselt juttu.
Nii kirjutatakse kirjas Heebrealastele.
Kogu Vana Testamendi jumalateenistus
oli tohutult mitmekülgne rituaal.
Täis määrusi, mille järgi iisraellased pidid Jumalat teenima.
Keskseim määrus puudutas seadusetelki,
kus Jumal elas oma rahva keskel kogu 40 aastase kõrberännaku aja.
Seadusetelki ümbritses kangasaiaga eesõu,
kus pattude lepitamiseks veristati ja ohverdati loomi.
Seal toimetati ka rituaalset pesemist sisemise puhastumise võrdpildina.
Seadusetelk, kus siseseinad olid üleni kullatud, oli kaheosaline -
seal oli suurem "püha" paik ja väiksem "kõige püham" paik.
Selle suuremas, pühas osas, säilitati 7-harulist õlilampi,
ohvrileibade lauda ja suitsutusaltarit,
mis sümboliseerisid Jumalat elu valgustajana ja alalhoidjana,
aga ka Jumalale meeldivat palveelu.
Kõige pühamas, selles väiksemas osas,
hoiti kullast lepingulaegast.
Selles kullatud lepingulaekas hoiti kuldkruusi mannaga,
meenutuseks Jumala hoolitsusest;
Aaroni keppi, mis oli õitsenud ja meenutas Jumalat hea karjasena.
Laekas olid veel 2 lepingulauda, millele Jumal oli kirjutanud 10 käsku.
Seaduselaeka peal oli kaas, mida nimetati armuistmeks.
Seal oli 2 nikerdatud inglikuju, kelle tiivad katsid kogu laegast
ja kelle pilgud olid suunatud otse selle armuistme keskele.
Seadusetelk oli täis sümboolikat ja võrdpilte Jumalast
ja tulevasest Messiast Jeesusest.
Seaduselaegas ja kogu Seadusetelk on täis võrdpilte Jeesusest.
Iga ese seal viitab mingil moel Jeesusele.
Mannakruus mannaga selles laekas, mida iisraellased olid söönud kõrbes,
see viitas Jeesusele,
kes ütles end olevat eluleib, mis tuli alla taevast.
Ka Aaroni sau viitas Jeesusele, kes on meie karjane.
Jeesus täitis ka seaduse, mille meenutuseks on 2 lepingulauda.
Ta elas täielikult seadusekuulekat elu.
Jeesus on ka see armuiste, seaduselaeka kaas,
millelt ülempreester rääkis Jumalaga.
Nende kahe ingli vahelt rääkis ülempreester Jumalaga
ja kuulis sealt Jumala häält.
Armuistmel lepitati ka rahva patud.
Kord aastas piserdati sinna looma verd.
Ainuüksi selle kaudu saadi lähemale nii Jumalale,
kui ka sellele mannakruusile.
Armuistet oli vaja tõsta, et pääseda manna juurde.
Samas pääses vaid armuistme kaane kaudu
ligi sauale ja seadusele.
Jeesus on see armuiste, see laeka kaas.
Ainult Jeesuse kaudu pääseme manna ja igavese elu juurde.
Vaid Jeesuse kaudu leiame selle, keda tõesti tasub järgida.
Vaid Jeesuse kaudu leiame seaduse, mis ei tapa meid ja on täidetud.
Jeesuses on meil igavene elu.
Ta on lubanud olla meie karjane.
Ta on täitnud meie eest seaduse.
Kõik selles seaduselaekas viitab Jeesusele.
Jeesuse nähtamatut maailma,
mida need 2 inglit esindavad seal laeka peal -
see nähtamatu maailm vaatab Jeesusele
ja Tema kohale kogu universumis.
Jeesus on tegelikult kõigi seadusetelgi esemete tõeks saamine.
Kõik selles telgis viitas tulevale Lepitajale
ja täielikule ohvrile.
Tekst jätkub nii:
"Kui need asjad nüüd nõnda on seatud,
siis lähevad preestrid alati küll eestelki
ning toimetavad jumalateenistust,
aga ainult ühe korra aastas läheb ülempreester teise telki,
ja mitte ilma vereta,
mille ta ohverdab iseenda ja rahva poolt
teadmatult tehtud pattude eest."
Piiblis on terve raamat - Moosese Kolmas raamat,
mis on pühendatud sellele,
kuidas sooritada jumalateenistuse rituaale
seadusetelgis ja hiljem templis.
Selles Heebrealaste kirja kohas viidatakse sellele üsna lühidalt.
Preestrid pidid seadusetelgi eesõues viima läbi
puhastus- ja ohverdustoiminguid.
Seal ohverdati igapäevaselt sadu ohvriloomi pattude lepituseks.
Seadusetelgi suuremas ehk pühas osas,
ohverdati Jumalale palvuseid.
Kõige pühamasse ossa ei olnud kellelgi asja,
kui vaid ülempreestril kord aastas.
Ehk sinna väiksemasse telki ei tohtinud minna keegi
peale ülempreestri ja seda korra aastas.
See ehitati uues peatuspaigas üles,
kuid kandjad ega keegi teine ei tohtinud vaadata sinna poolegi.
See asetati kuidagi nii,
et keegi ei näeks kõige pühamasse paika.
Kui seadusetelgi kohal
kogu kõrberännaku jooksul iisraeli rahva ees liikunud pilv
laskus seadusetelgi peale,
siis oleks nagu Jumal laskunud.
Mitte nagu, vaid täiesti reaalselt sellesse templisse.
Siis ei tohtinud sinna siseneda ega võinud seda puudutada.
Ülempreester läks sinna ohvri lepitusveri kaasas,
leidmaks kord aastas lepitust kogu rahva pattude eest.
Kogu see rituaalide süsteem oli loodud rahvale meenutuseks
pidevast vajadusest saada Jumalalt patud andeks.
Kogu see süsteem meenutas, et me vajame armu.
See oli selle ülesanne.
See meenutas neile, et kord tuleb üks täiuslik ohver, Messias,
kes vaid ühe ohvri kaudu
lepitab kõikide inimeste läbi aegade tehtud kõik patud.
Ja Heebrealaste kirja kirjutaja jätkab:
"Aga kui Kristus tuli tulevaste hüvede ülempreestrina,
suurema ja täiuslikuma telgiga, mis ei ole kätega tehtud,
see tähendab ei ole osa sellest loomisest, -
siis ta läks sisse mitte sikkude ja vasikate verega,
vaid iseenda verega,
minnes ühe korra kõige pühamasse paika,
saavutas ta meile igavese lunastuse."
Hiilgav süsteem, imetlusväärsed rituaalid,
tohutu sisu - kõik need on täitunud Jeesuses,
Tema elus, surmas ja ülestõusmises.
Jeesuse surmaga kaasnes
püha ja kõige pühama vahel olnud vahevaiba lõhkikärisemine.
Tänu Jeesuse lepitustööle pääseb igaüks Jumala juurde.
Jumal otsekui ütles templi vahevaipa lõhki käristades,
et kõik saavad nüüd Jeesuse Kolgata ohvri tõttu
tulla Jumala ligiollu.
Jeesus on kõikide Vana Testamendi ohvrite ja rituaalide täitumine.
Sellepärast ei seo meid, Jeesusesse uskujaid,
enam Vana Testamendi rituaalid.
Sest on toimunud täitumine.
Nüüd ei ole enam vaja vihjeid tuleviku kohta,
vaid me saame vaadata sellele, mida Jeesus on teinud.
Ka ristiusuga on seotud uhkeid ja kalleid rituaale,
mis aitavad meil mõista ja meelde jätta seda,
milline on Jumala arm ja armastus.
Näiteks ristimine ja armulaud.
Kuigi me ei mõtle neist kui rituaalidest,
on nad uhked rituaalid.
Hea rituaal toob lähemale Jumalale ja teistele.
See on suurepärane.
Mistahes Jumala andest
võib inimese käes alles jääda vaid kaudne sarnasus.
Sest on olemas häid rituaale
ja halbu rituaale ning väga halbu rituaale.
Häid rituaale, halbu rituaale ja eriti halbu rituaale.
VARAAIT
On olemas häid rituaale, halbu rituaale
ja tõeliselt halbu rituaale.
Kõige halvem rituaal on selline, millega tahetakse ligimesele halba,
või mõjutatakse teda luba küsimata.
Sellepärast on nõidusega seotud rituaalid
tõeliselt halvad.
Halb rituaal on ka selline,
kus inimene pealesunnitult kordab teatud mõtteid ja toiminguid.
Põhjuseks võib olla käsumeelsus või psüühiline sundkäitumine.
Kuid ka heast rituaalist võib saada halb,
kui see muutub eesmärgiks omaette.
Jeesus hoiatas omal ajal juudi varisere nii:
Kui hästi on teist, silmakirjatsejatest,
ennustanud Jesaja, nõnda nagu on kirjutatud:
See rahvas austab mind huultega, nende süda on aga minust kaugel.
Ilmaaegu nad teenivad mind,
õpetades õpetusena inimeste käskimisi.”
Te jätate kõrvale Jumala käsu ja peate inimeste pärimust.”
Variseride probleemiks oli, et nad arvasid,
et käsuseaduse järgimine asendab kuulekust Jumalale.
Seaduste ja määruste õige järgimine oli märk sellest,
et asjad Jumalaga olid korras.
Lisaks sellele järgisid nad määrusi, mis ei tulnud Jumalalt.
Neist said isegi tähtsamad Jumala käskudest.
Inimene on meister uute rituaalide leiutamises.
Meie oma kristluski on täis rituaale, mis pole Jumala määratud.
Paljud kiriklikud tavad on saanud jumaliku tähenduse,
kuigi on sündinud lihtsalt mingist praktilisest vajadusest
või kiriku ajaloolisest taustast.
Kiriklikud liturgiad on saanud pühamaks Piibli sõnast.
Näiteks on katoliku kirik toonud Piibli kõrvale omad traditsioonid.
Praktiliselt sama toimub ka teistes kirikkondades.
Näiteks oreli kasutamine kirikliku instrumendina.
Miks kasutatakse sellist pilli ühislaulude laulmiseks kirikutes,
mis ei edasta õieti isegi rütmi?
Andestage, aga see on minu arvamus.
Miks on orelimuusikast saanud väärtus omaette,
mille järgi korraldatakse teatud olukordades kõike muudki?
Tal on kindlasti oma koht, kuid minu arust on sellest kahju,
et algseks kiriklikuks instrumendiks ei olnud kitarr.
Kitarri peeti paheliseks instrumendiks,
nagu ka lõõtspilli, mida nimetati "kuradi kopsudeks".
No lõõtspillistki ei leidu sellist rütmi nagu kitarrist,
kuid kas see võib olla põhjuseks kirikliku muusika rütmivaesuses?
Milliseid selliseid määruseid me järgime,
mis kinnitavad tähelepanu ebaolulisele?
Tekst ütleb nii:
"Kui te koos Kristusega olete maailma algainetele surnud,
miks te siis lasete endale teha korraldusi,
nagu elaksite alles maailmas:
Ära hakka kinni! Ära maitse! Ära puuduta!”?
See kõik on määratud kuluma kasutamise läbi.
Need on vaid inimeste käskimised ja õpetused,
mis on küll tarkuse moodi
isetehtud vagaduse ja alandlikkuse ja karmuse tõttu ihu vastu,
aga neil ei ole mingit kaalu himude ohjeldamiseks.
Vanas Testamendis keelati teatud ainete söömist
ja näiteks surnud looma puudutamist.
Ajalugu uurides selgub,
et nendel määrustel oli tervist kaitsev mõju.
Samas õpetasid need juute pidama lugu nii elust kui puhtusest.
Lisaks sellele lisasid juudi seaduseõpetajad
nende paljude määruste kõrvale oma määrusi,
kaitsmaks juute kasvõi kogemata seadust rikkumast.
Paulus kuulutas aga, et kui inimene on tulnud usule,
pannud lootuse Jeesusele,
siis on ta pääsenud vabaks nendest määrustest.
Juudi rituaalsed seadused ei seo enam Jeesusesse uskujat.
Jeesus on täitnud seaduse
ja andnud oma täiusliku elu lepituseks meie pattude eest.
Kui usume Jeesusesse, siis ei pea me enam mõtlema,
kas mingi toit on näiteks usuliselt puhas söömiseks.
See, mida suhu paneme, ei ole vaimne küsimus.
Tihti võib see olla aga tervisega seotud.
See, mida sa sööd või jood, ei ole üldse mitte usuline küsimus.
Ei kuidagi ka vaimne küsimus.
Tihti lisavad inimesed Jumala Sõnale omi juhiseid ja tõlgitsusi.
Me ei pea hakkama pelgama usulise rituaali reegleid
või pöörama neile tähelepanu.
Näiteks seda, kas süüa sealiha või mitte?
Jeesuses oleme me sellistest asjadest tingimusteta vabad.
Nad tõusevad esile vaid käsumeelsuse,
pädemise vajaduse ja usulise uhkuse tõttu.
See pole halb, et meil on rituaale ja tavasid,
mille järgi koguduses toimime.
On öeldud, et kaitse tava, siis tava kaitseb sind.
See on absoluutne tõde.
Pea kummardamine palveks on hea, kui see aitab sul keskenduda.
Kuid see ei muuda sinu palvetamist vagamaks.
Ristimärk võib aidata meeles pidada ja kaitsta
südame meelsust ja käte tegusid.
Kuid üsna tihti on see märk ebausklikkusest.
Sportlaste valmistumisel mäehüppeks teeb üks ja teine ette ristimärgi.
Kui seda ei tee, läheb halvasti.
Ma küll ei tea,
aga arvatavasti paljud õnnistavad end õnnetuste vastu.
Paljudes kogudustes ülistatakse palju.
Päris tihti kutsutakse Issanda ülistamiseks püsti tõusma.
Kuid see ei too meile rohkem õnnistust
ega muuda meid Jumalale meelepärasemaks.
Tõstsid sa käed või mitte - tähtsaim on südemehoiak.
Jeesus on meid tõeliselt vabastanud sellisest usklikkusest,
milles üritatakse väliste tegudega
saavutada sisemist ühendust Jumalaga.
Samas on Jeesus vabastanud meid vastutusse
elama iga päev ühenduses Temaga ja Tema õpetuse järgi.
Mitte sooritama vaid rituaale korra nädalas.
Lihtsam on sooritada rituaale, kui elada sõltuvuses Jeesusest.
Sellepärast kutsub Ta meid uuesti oma lähedusse, pühenduma Temale.
Palvetame koos!
Issand, me täname Sind selliste rituaalide eest,
mis aitavad meil keskenduda ja pühenduda Sulle,
Sinu andeksandmisele, usaldusväärsusele ja pühadusele.
Issand, samas palume,
et hoiaksid meid loomast uusi rituaale,
milled me tõstaksime oma tähtsuselt Piibli kõrvale.
Tänud Issand, et võime nendest lahti öelda.
Issand, aita meil lahti öelda sellistest rituaalidest,
mis viivad meid kaugemale Sinust.
Hoia Issand meid kindlalt eemal nõidusest
ja teistest halbadest rituaalidest.
Tänud Jeesus, et oled lubanud hoida ja kaitsta
ja meile vastata, kui hüüame Sind appi.
Täname, et annad meile armu ja andestad.
Jeesuse nimel, aamen.
Tore, et olid meiega "Varaaidas".
Kui soovid toetada TV7 tegevust, helista 900 1777 (kõne hind 7 eur)
Võid teha ka annetuse panga kaudu, leides rohkem infot www.tv7.ee
Tee selle järgi, kuidas su süda kutsub.
Meie jätkame jälle 2 nädala pärast.
Järgmine kordki Heebrealaste kirja teemal,
pannes imeks, kui palju rohkemat on Jeesus sellest,
mida me oskaksime eales ettegi kujutada.
Rohkelt õnnistusi ja kohtumiseni!
Tõlge: Kuno Kivikink