VARVET
Välkommen till VARVET.
Många av oss har upplevt tillfällen när Gud talat till oss -
på ett eller annat sätt.
Det kan ha skett i samband med en speciell situation, -
i naturen, genom någon människa, -
eller när du läst Bibeln.
Du minns denna upplevelse.
Den kan ha förändrat ditt förhållande till Gud för alltid.
Jag kommer själv ihåg tillfällen när Gud starkt har talat.
Ingen eller inget kan någonsin ta ifrån mig de upplevelserna.
Vi smugglade Biblar en gång -
- till ett land här i närheten.
Vi for med en liten bil som inte rymde varken -
många människor eller mycket bensin.
Bensintanken var dessutom fylld med Biblar och annat material.
Vi behövde ha en extra bensindunk.
När vi sedan åkte genom -
det avgränsade landet, -
det diktatoriska landet -
så kontrollerade polisen, eller milisen, oavbrutet -
vem som rör sig om natten.
Eftersom vi hade så lite bensin stannade vår lilla Fiat -
40 km från Tallinn.
Det snöade kraftigt. Vi omgavs av mörker.
Jag som körde kände paniken komma.
Jag blundade och bad: "Käre Gud, käre Jesus -
om Du någonsin hört min bön -
så hjälp oss nu."
När jag sagt det såg jag i backspegeln ett ljus -
som närmade sig och en gammal Volga stannade.
En glad estländare steg ur och frågade hur det var fatt.
- Jag tänker inte ens försöka härma hans estniska.
- Hur är det fatt här? Jag sa att bensinen är slut.
- Jag råkar ha bensin där bak. - Vilken oktan?
- 72 oktan.
Jag sa att vår bil tar 92 men vi kan försöka.
Han började hälla bensin ur dunken.
Han hällde och hällde.
Jag kom ihåg att det inte ryms så mycket för Biblarnas skull.
Jag sa: "Tack, det räcker!"
- Nej, nu häller vi tanken full.
- Tack det räcker! Jag lyfte dunken ur hans hand -
så det inte skulle flöda över.
Mannen skruvade fast korken -
lyfte den i bakluckan på Volgan och gav sig iväg.
Än idag frågar jag mig om det var en människa eller en ängel.
En ängel som talade finska med stark brytning.
Vi körde 40 km med den bensinen och kom till Hotel Viru.
De sista hundra metrarna fick vi skjuta på vår lilla Fiat.
Jag känner att det här var en situation bland många -
när Gud svarade, Gud hörde -
och Gud talade genom en estnisk man.
Ingen kan ta ifrån mig den upplevelsen.
Inte heller de gånger Gud talat genom min öppna Bibel -
och lyft fram något Ord -
så jag vetat att Gud talat just till mig.
I en svår livssituation -
lyfte Gud fram ett sådant Ord och -
nu efteråt förstår jag att det var -
just för mig i den situationen.
Gud kan tala genom många saker.
När Gud talar är det ofta något man vet och minns.
Jag ska ta en person i NT -
som på ett alldeles speciellt sätt hörde Guds tal.
Välkommen med till VARVET.
Lukas berättar hur Jesus tog med -
Petrus, Johannes och Jakob och steg upp på berget för att be: -
"Medan han bad, förvandlades hans ansikte och -
hans kläder blev strålande vita.
Och två män samtalade med honom.
Det var Mose och Elia, som visade sig i härlighet och -
talade om hans bortgång som han skulle fullborda i Jerusalem."
(Luk 9:29-31)
Petrus, Johannes och Jakob såg en skymt av -
den härlighet som alla som tillhör Gud -
kommer att få del av efter denna tid.
Tidens draperi liksom drogs undan inför lärjungarnas ögon.
De såg hur två gudsmän som gått bort -
pratade med Jesus.
Mose är en av de största i GT.
Genom honom gav Gud sin lag och sina bud till Israels folk.
Elia representerade profeterna.
Genom honom gjorde Gud kanske fler under -
än genom någon annan profet.
Jesu, Moses och Elias diskussionsämne på berget var -
Jesu lidande och uppståndelse som snart skulle ske.
Även om Petrus och hans vänner inte helt förstod vad som hände -
så kom det att senare förstärka hans tillit till Gud.
Det här blev en av de mest betydande, -
omvälvande händelserna i hans liv.
Lukas fortsätter så här: -
"Petrus och de som var med honom sov tungt, -
men när de vaknade såg de hans härlighet och -
de båda männen som stod där med honom.
När männen skulle skiljas från honom, sade Petrus till Jesus:
'Mästare, det är gott för oss att vara här.
Vi kan göra tre hyddor: en åt dig, en åt Mose och en åt Elia.'
Han visste inte vad han sade."
(Luk 9:32-33)
Tänk dig in i lärjungarnas situation.
Tänk dig att du gått upp på berget när Jesu gestalt -
plötsligt förändras och Han pratar med två personer -
som du bra känner igen. Den ena är Mose och den andra Elia.
Hur kunde männen somna i en denna situation?
Visst var det så pass sci-fi att man hade väntat sig att -
killarna kunnat hålla sig vakna?
Varför somnade de när det var som mest spännande?
Jag förstår att man numera kan sova i kyrkan -
eller under något möte -
men att killarna somnade i den här situationen...
Det kan ju hända de var trötta efter en lång dag.
Eller att chocken eller det konstiga i situationen -
gjorde att de blev trötta. Jag vet inte.
Hur som helst vaknade de upp ur sin sömn.
De såg att situationen fortfarande pågick.
Varför nämnde Lukas att lärjungarna somnat?
Jag tror det var för att understryka att det inte -
var någon hallucination eller syn -
utan en verklig situation som fortsatte efter tuppluren.
Den osynliga världen mötte den synliga -
och båda var lika verkliga.
Det här betonar att andliga saker inte endast hör till en religiös -
verklighet utan finns här och nu.
Även om vi inte alltid förstår utan kanske tröttnar på dem, -
så får det dem inte att bli mindre verkliga.
När Petrus sedan vaknade upp ur sin tupplur -
såg han att de tänkte gå sin väg.
Han ville inte att situationen skulle vara över.
Petrus lät undslippa sig något -
han senare säkert tänkte att han inte skulle ha sagt.
Har du någon gång kläckt ur dig något märkligt?
Bara för att du inte vetat vad du ska säga.
Kanske du velat göra intryck på den andre.
När jag var förälskad - jag är ännu förälskad i min fru -
- när jag var förtjust och förälskad -
hostade jag mat över bordet, rodnade.
Jag visste inte vad jag skulle säga och sa alldeles tokiga saker.
Och...
Du kanske också sagt saker som senare känts löjliga -
och fått dig att skämmas?
Kanske en nödlögn -
eller något dumt som alla vet inte är sant.
Helt utan rim och reson.
Det var vad Petrus sa.
Han sa till Mästaren att det är bra man är där.
Den gamla översättningen uttrycker det bättre: "Vi har det bra här."
Det stämmer bättre med den ursprungliga texten.
- Vi gör tre hyddor en till Dig, en till Mose och en till Elia.
Vem kommer på något sådant?
Kanske Petrus ville förlänga situationen?
Han ville inte återvända till vardagen.
Eller kanske det var nyfikenhet som fick honom att försöka -
fördröja de två gammaltestamentliga gestalterna.
Å andra sidan har det i efterhand ingen betydelse -
hur det Petrus sa lät -
bara han fick vara nära den förhärligade Jesus.
Där är alltid gott att vara.
Därför gör det inget att vi ibland pratar dumheter och -
andra tycker vi är löjliga som följer Jesus.
Det spelar egentligen inte så stor roll.
En del tycker det är dumt hur som helst.
Huvudsaken är att vi på riktigt får vara nära Jesus.
Medan Petrus ännu talade...
Det här skedde i ganska snabbt tempo: -
Pojkarna vaknade, Petrus talade och samtidigt -
medan Mose och Elia ännu var kvar -
så...: -
"...kom ett moln och sänkte sig över dem, -
och lärjungarna blev förskräckta när de kom in i molnet.
Ur molnet hördes en röst: -
'Han är min Son, den Utvalde. Lyssna till honom!'
Och när rösten hördes, fann de att Jesus var ensam.
Lärjungarna höll tyst och berättade inte -
vid den tiden för någon vad de hade sett." (Luk 9:34-36)
Det är intressant att texten slutade med att säga att -
de såg Jesus stå ensam kvar.
Molnet var i GT en symbol för Guds närvaro.
När Mose var på berget för att få de tio budorden -
och andra förordningar -
sänkte sig Herrens härlighet över Sinaiberget -
och en molnsky vilade över det i sex dagar.
På sjunde dagen ropade Gud ur skyn.
(2 Mos 24:16)
Molnskyn är alltså en symbol för Guds närvaro.
Lärjungarna såg varken Jesus, Elia eller Mose stå där -
på grund av molnet som övertäckte dem.
De endast hörde rösten.
Och vad sa Gud till dem?
Gud upphöjde Jesus.
Tänk er, inget annat. Som om Gud sagt: -
"Nu pojkar ska ni koncentrera er på den här mannen."
GT:s representanter för lagen och profeterna bevittnade -
hur Gud Fadern bekände Sig till Sin Son och sa: -
"Lyssna till den här mannen!"
Därför ska också vi lyssna till Honom.
Gud har uppmanat oss till det.
Det starkaste kännetecknet för Guds tal är -
att det alltid förhärligar Jesus.
Där Gud talar blir Jesus alltid upphöjd.
Där Jesus lämnas åt sidan hittar man inte heller Gud.
Det de upplevde på berget -
gjorde stort intryck på lärjungarna.
De talade inte om det för någon på lång tid men -
senare byggde Petrus hela sitt vittnesbörd -
på denna upplevelse. Så här säger han: -
"Det var inga utstuderade myter vi följde när vi -
förkunnade vår Herre Jesu Kristi makt och hans ankomst för er, -
utan vi var ögonvittnen till hans majestät.
Han fick ära och härlighet från Gud Fadern -
när rösten kom till honom från den majestätiska Härligheten:
'Han är min Son, min Älskade. I honom har jag min glädje.'
Den rösten hörde vi själva från himlen -
när vi var med honom på det heliga berget."
(2 Petr 1:16-18)
Petrus hänvisar till utstuderade, påhittade historier -
som spreds av villolärare.
Med dessa försökte man ifrågasätta Jesu verkliga makt -
och livsförvandlande kraft liksom Hans snara återkomst.
Evangeliet om Kristus -
baserar sig inte på påhittade historier, -
märkliga upplevelser eller myter.
Evangeliet om Jesus baserar sig på Guds uppenbarelse av Sig själv.
Petrus hänvisar här till händelsen på berget.
Han hänvisar inte till sin upplevelse -
utan till vad de såg och hörde.
De såg Jesu härlighet, Hans gudomliga majestät.
De förstod att Han var GT:s Messias.
Övertygelsen om Kristi härlighet och gudomlighet -
övertygade Petrus om att Hans försoningsgärning var tillräcklig.
Petrus evangelium, hans eget vittnesbörd -
grundade sig på en historisk handgriplig sanning.
Inte på mänskliga teorier eller -
några människors fantasi.
Han sa: "Vi såg själva att det är sant.
Gud talade till oss och vi vet att det är historisk sanning.
Även om ni inte tror på mig så tro i alla fall Gud."
Det här var hans vittnesbörd: Vi såg Gud, vi hörde Hans röst.
Kristendomen skiljer sig alltså från alla andra religioner -
på grund av sin historiska verklighet.
Vår religion baserar sig inte på berättelser, -
teorier eller upplevelser -
utan vår frälsning beror på Honom -
som på riktigt föddes, på riktigt dog, -
på riktigt uppstod, for upp till himlen, -
och kommer tillbaka en dag och dömer alla.
Evangeliet om vår frälsning baserar sig på det Han uppenbarat.
Och Han talar fortfarande.
Petrus fortsätter så här: -
"Så mycket fastare står nu det profetiska ordet för oss, -
och ni gör rätt i att hålla er till det som till ett ljus -
som lyser på en dyster plats tills -
dagen gryr och morgonstjärnan går upp i era hjärtan."(2 Petr 1:19)
Petrus tar här upp sin upplevelse på berget.
Han sa att det är sant: "Vi såg och hörde vad Gud sa.
Det är sant.
Men även om ni inte skulle tro på det här -
så tro Bibelns Ord."
Petrus talar om det som vår tillit sist och slutligen grundar sig på.
Är det på vår egen upplevelse eller på Guds eget Ord?
Med profetiskt Ord menar Petrus här Gamla Testamentet.
Hur ska vi alltså förstå det här?
"Desto mer tillförlitligt är det för oss..."
Jag kunde uttrycka det så att: -
Det här har vi upplevt, men vi litar på Bibelns Ord.
Vi är ännu mer övertygade -
på grund av vad vi upplevde på berget.
Är det så att vår upplevelse bekräftar Bibelns Ord -
och visar att det är sant?
Eller ville Petrus säga att det -
profetiska Ordet är ännu mer bergfast än upplevelsen på berget?
- Om ni inte tror på vår upplevelse och på att -
vi såg och hörde Honom -
så tro på GT:s profetior.
De om något visar att Jesus är Messias.
Jag tycker det senare alternativet är mer troligt.
Judarnas inställning till profeternas budskap i GT var att -
det om något räckte som måttstock för sanningen.
Petrus sa med andra ord så här: -
"Jag påminner er om en sanning vi inte själva hittat på.
Vi såg Honom själva på berget.
Vi hörde Guds röst.
Dessutom talar de heliga skrifterna om just Honom.
De visar att det vi upplevde är sant."
Det här är alltid en mycket aktuell fråga.
Vilken är Bibelns roll när det gäller vår tro?
Mäter vi sanningshalten utgående från upplevelsen -
eller utgående från Guds eget Ord? Det här är oerhört viktigt.
Guds Ord Bibeln är som en fackla som lyser i mörkret.
Vi vandrar i ljuset av denna fackla här i tidens natt.
Därför bör alla röster, all ledning, uppmaning, -
den Helige Andes viskning, prövas av Guds eget Ord.
Samtidigt som jag säger det här känner jag att det vi upplever -
stärker vår egen tro på Guds Ord. Ja.
Samtidigt prövar Guds Ord dessa våra upplevelser.
Jag har själv haft en upplevelse som -
ingen kan ta ifrån mig.
Det var en mycket svår situation.
Jag var rädd att jag gjort något verkligt galet.
Jag blev arbetslös, min fru blev arbetslös -
och vi har fyra minderåriga barn. Hur skulle vi klara oss?
Ändå hade jag känt Guds ledning i det jag gjort.
En natt trodde jag väggarna skulle falla över mig: Jag är tokig!
Jag tog Bibeln, knäböjde vid sängen och bad: -
"Käre Gud om du någonsin talat så tala nu."
Det var en suck rakt ur hjärtat.
Jag tror jag aldrig varit så seriös när jag bett - nästan aldrig.
När jag såg upp fastnade blicken på en bibeltext: -
"... jag har låtit en dörr stå öppen för dig, en dörr som -
ingen kan stänga, ty din kraft är ringa..." (Upp. 3:8)
Jag brast i gråt och förstod att nu talar Gud.
Gud talade direkt till mig med tröst och uppmuntran.
Efter det har jag inte haft en enda sömnlös natt -
på grund av de beslut jag gjort.
Ingen kan ta den upplevelsen ifrån mig.
Ändå menar jag inte att alla måste ha liknande upplevelser.
Men det kan jag säga att Guds Ord kan bli aktuellt -
genom att Gud lyfter fram något Ord ur Bibeln -
så att det blir så personligt att ingen kan ta det ifrån mig.
Guds Ord talar till oss och den Helige Ande lyfter fram saker.
Jag vet inte hurudana upplevelser du haft.
Det lönar sig alltid att pröva dem genom Guds Ord.
Samtidigt är det tryggt att veta att ingen kan säga -
att det inte är så ifall det stämmer överens med Bibeln.
Gud talar till var och en av oss. Han vill tala.
Han vill att vi är öppna -
och inte dämpar ljudet av Hans röst.
Gud vill tala till oss.
Gud vill få oss att stanna upp, uppmuntra och stödja oss.
Han vill tala till dig så du blir -
övertygad om Jesus.
Därför ska vi stanna upp och lyssna till Honom.
Dämpa alla störande ljud.
Han vill inget högre än att -
visa dig vad Jesus gjort för dig.
Vad Jesus är.
Så Jesus blir så stor i ditt liv att du liksom lärjungarna -
inte ser något annat än Honom.
Låt oss be tillsammans.
Tack Jesus att Du talar till oss.
Jag ber att Du ska tala till alla -
som ser detta, till deras hjärtan.
Tala så vi förstår att Du talar.
Låt oss Herre också kontrollera det med Bibelns hjälp.
Tack att Du inte lämnar oss ensamma.
Du är inte stum utan Du talar.
Du leder oss och Du svarar på våra böner.
Tack Jesus att ingen kan ta ifrån oss dessa upplevelser.
Herre jag ber Dig att tala genom detta.
Tala så att vi öppnar oss för Dig och hör vad Du talar.
I Jesu Namn. Amen.
Tack att du besökte VARVET.
Om du vill understöda dessa program kan du -
i Finland ringa numret 0600 10070 (ca.10 E), lyssna till hela meddelandet
Nordea, FI40 1112 3000 3427 89 Ristin Tuki ry Referens: 8507
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2 Mottagare: Korsets stöd r.f.
Swisha din gåva: 123 677 9300
Översättning: Himlen TV7