VARVET
Välkommen till VARVET.
Vi fortsätter serien om att höra Gud -
med temat ”Menar Du mig eller?”
Denna gång talar jag om störningarna -
som förekommer i kontakten till Gud.
Vi har en gammal radio hemma.
Det är en stereo från tiden då stereon var ovanliga.
Den fungerar för det mesta fint.
Just nu behöver den repareras.
Man måste bara hitta rätt kanal.
I detta skiljer sig inte gamla radion från nya.
Om man inte har rätt frekvens hörs det bara brus.
Det är likadant med kontakten till Gud.
Det sker en ständig utsändning som inte är endast -
sorl utan ett mycket personligt programflöde.
Ett skräddarsytt programflöde.
Men har vi rätt kanal?
Är vår andliga mottagare i skick? Är kontakten i väggen?
Finns det någon kontakt med Gud?
Vi talar denna gång om kontakten med Gud -
och i synnerhet om störningarna.
Hurudan är en fungerande kontakt med Gud?
Någon tycker den som bäst liknar ett nytt äktenskap.
Man delar med sig, talar, diskuterar, umgås...
Med vem vill Gud hålla kontakt?
Med varje människa Han skapat.
Hur mycket vill Han då ha kontakt med oss?
Så mycket som möjligt.
Han älskar dig och vill umgås med dig hela tiden.
Varför fungerar då inte kontakten?
Störningarna är aldrig på Guds sida i gemenskapen med Honom.
Det är därför skäl att vara medveten om det, -
fundera på orsaken och reparera felet.
Hurudana störningar förekommer det i ditt Gudsförhållande?
Om detta ska vi prata och i synnerhet om vad de beror på.
Välkommen till VARVET.
Det står i Markusevangeliet att Jesus sa:
"Hör, du som har öron att höra med!" (Mark 4:9)
Kontakten till Gud handlar om ett förhållande.
Det är en kontakt som går i båda riktningarna.
Det betyder att vi kommunicerar med Gud.
Vi talar till Honom och Han till oss.
Hur vi kommunicerar med Gud beror på -
hur bra vi överlag är på att kommunicera.
Hurudan kommunikationskultur är du van vid?
Brukar det gå till så att du talar, -
du kommenderar och sedan går du bort?
Eller är det så att du lyssnar på den andra och säger: -
"Javisst älskling." - och så går du bort?
Eller har du lätt för att lyssna på andra -
och tala till andra?
Hur bra är du på att uttrycka din åsikt?
Kan du diskutera eller umgås du på så sätt -
att ni turvis håller monolog?
När jag med knapp nöd hört den andras monolog -
får jag tala min egen monolog.
Den andre försöker orka vara intresserad en liten stund -
och kvicknar till då han får tala.
Gemenskapen med Gud är ett ömsesidigt samspel.
Våra vanor inverkar också på hur vi diskuterar med Gud.
Han lyssnar mycket, mycket gärna på oss.
Han talar lika gärna till oss.
Därför måste vi fråga oss - hurudant vårt gudsförhållande är.
Hos läkaren brukar vi knappast räknar upp våra krämpor: -
"Där är det sjukt, där gör det ont, här och här har jag värk..."
- och när vi har talat färdigt går vi ut ur rummet.
Läkaren försöker säga något när vi går men vi lyssnar inte.
Vi samtalar ofta med Gud på detta sätt.
Ändå önskar Han att vi skulle lyssna på Honom -
och tala till Honom.
I Psalm 51, vers 8 står det: -
"Du älskar sanning i hjärtat, -
lär mig då vishet i mitt innersta."
I förra avsnittet sa vi att Gud talar genom många kanaler.
Han talar genom skapelsen, samvetet, Bibeln, -
genom Jesus, olika omständigheter, andra kristna.
Genom dessa kanaler talar Han till vårt inre.
Även Guds Ord talar till vårt inre -
inte bara till vårt huvud eller förstånd.
Vår uppgift är att höra Gud med hjärtat, i vårt inre.
Men störningarna gör att vi hör dåligt.
Anslutningen är ofta störd och ibland helt avstängd.
Kung Saul är en person som förlorade kontakten helt.
Så här står det i texten: -
"... när Saul såg filisteernas läger -
blev han rädd och greps av stor fruktan.
Saul bad Herren om råd, men Herren svarade honom inte, -
varken genom drömmar eller genom urim eller genom profeter.
Då sade Saul till sina tjänare: -
'Sök upp en andebesvärjerska åt mig, -
så ska jag gå till henne och fråga henne.'" (1 Sam 28:5-7)
Gud hade utvalt Saul att bli Israels förste Kung.
Bakom hans ståtliga yttre gömde sig ändå en osäker man -
som fruktade människor mer än Gud.
Det var meningen att Saul skulle vänta på att profeten Samuel -
kom och offrade till Gud före en strid.
Men Saul orkade inte vänta utan började offra själv -
även om Gud uttryckligen gett uppgiften -
endast till präster och profeter.
Lite senare vägrade Saul igen lyda Gud.
Han dödade inte eller förstörde -
det som Gud själv hade dömt till förstörelse.
Till följd av detta lämnade den Helige Ande Saul.
I texten står det: -
"Men Herrens Ande vek från Saul, -
och en ond ande från Herren plågade honom."
(1 Sam 16:14)
Det här är en av de mest sorgliga verserna i Bibeln.
Människan kan komma bort från gemenskapen med Gud.
Det är möjligt att en som kanske varit mycket nära Gud -
inte överhuvudtaget är kristen längre.
Det är möjligt.
Vi har många exempel på det.
När människan på det här sättet avsiktligt överger Gud -
utsätts hon för en annan ande -
under aktivt inflytande av Guds fiende.
Jag känner många som varit kristna -
- åtminstone några - som har gått bort från Jesus -
och hamnat i ockultism och de mest konstiga saker.
Det är möjligt.
Saul visste, upplevde och fruktade också själv -
att Guds Ande inte längre är i honom.
Han var medveten om att allting inte var som förut.
De jag tänker på vet kanske inte orsaken -
men trosfrågor intresserar dem inte alls längre.
Inte ett dyft!
En människa i detta tillstånd -
hör inte Guds röst.
Inte heller idag.
Andra ljud fyller medvetandet.
Har människan inte Guds Ande -
kan hon inte regelbundet höra Guds röst.
Gud kan tala stundvis -
och kalla på människan ifråga genom många kanaler -
men den ständiga gemenskapen och kontakten till Gud saknas.
Men kontakten till Gud kan uppstå igen -
om personen vill det - genom Jesus.
När en människa tror på Jesus kommer den Helige Ande -
i samma ögonblick och ger denna gemenskap.
Varje gång jag sagt att den Helige Ande kan lämna människan -
frågar någon: "Har den Helige Ande lämnat mig?"
De är rädda och säger att Gud inte talar som förr.
De hör inte Hans röst: "Har Han lämnat mig?"
Hur kan man veta det?
Vi vet det för att personen inte alls längtar till Gud.
Det finns inget känsligt samvete eller skuldkänslor.
Just detsamma med andliga saker!
Om man ska kunna ha kontakt med Gud måste viljan finnas.
Den Helige Ande får detta till stånd.
Den Helige Ande ger törsten efter att komma i kontakt med Gud.
Om törsten saknas helt och man struntar i det andliga kan Han -
ha lämnat personen ifråga.
Trots detta kan den Helige Ande tidvis kalla på honom eller henne.
Människan kan då höra rösten av den Helige Ande som kallar.
Den kanske vanligaste störande faktorn när det gäller -
förhållandet till Gud är dåliga människorelationer.
När det är fnurra på tråden människor emellan -
är det också svårt att känna gemenskap med Gud.
Störda människorelationer skapar störningar -
i gudsförhållandet och tvärtom.
Ett stört förhållandet till Gud - skapar störda människorelationer.
Det står att: -
"Om vi säger att vi har gemenskap med honom och vandrar i mörkret, -
ljuger vi och handlar inte efter sanningen.
Men om vi vandrar i ljuset, liksom han är i ljuset, -
då har vi gemenskap med varandra och -
Jesu, hans Sons, blod -
renar oss från all synd."
(1 Joh 1:6-7)
Längre fram står det: -
"Den som säger sig vara i ljuset -
men hatar sin broder är fortfarande kvar i mörkret.
Den som älskar sin broder förblir i ljuset, -
och det finns inget i honom som leder till fall.
Men den som hatar sin broder är i mörkret och vandrar i mörkret.
Han vet inte vart han går, -
för mörkret har förblindat hans ögon." (1 Joh 2:9-11)
Sanning och kärlek öppnar för gemenskap -
såväl människor emellan som med Gud.
Johannes förknippar det att man lever i sanning -
med att man lever i ljuset.
Hat och bitterhet hör däremot till mörkret.
De är gift för vår själ.
När vi omhuldar bitterhet gentemot någon kan vi vara säkra på att -
Gud inte kan nå oss med sin röst. Bitterhet stänger till för Guds tilltal.
Det är helt bergsäkert.
Det kan vara den vanligaste orsaken till att himlen tiger.
Vi kan helt enkelt inte öppna oss för Guds tilltal -
eftersom detta kräver rätt attityd.
Därför uppmanar oss Gud att reda ut våra relationer, -
gräl och oenighet som vi är medvetna om.
Jesus stramade åt ytterligare och sa: -
"Därför, om du bär fram din gåva till altaret och där kommer ihåg -
att din broder har något emot dig, -
så lämna din gåva framför altaret och gå -
först och försona dig med din broder.
Kom sedan och bär fram din gåva." (Matt 5:23-24)
För att kunna närma sig Gud krävs rätt attityd och ödmjukhet.
Det är inte lönt att närma sig Gud med det inre fyllt av oförsonlighet.
Ett sådant hjärta kan inte ta emot Guds kärlek -
eller höra Gud.
Därför är viljan att be om förlåtelse och själv förlåta -
en nödvändig attityd när vi vill få kontakt med Gud.
Det är intressant hur Jesus lär oss om offer.
Tänk dig att du befinner dig i Mellanösterns hetta.
Du köar på tempelområdet för att offra -
det ganska dyra offerdjuret.
När du köat i många timmar står du slutligen -
framför prästen som är redo att slakta djuret.
Han lägger händerna och dina synder på djuret.
Men Jesus säger att om du innan du gör det minns att: -
"Vänta nu, Jaska Virtanen har något emot mig!"
Inte så att du har något emot Jaska, utan han har något emot dig.
Då ska du lämna offerdjuret där och -
gå och bli sams med Jaska.
Sedan köar du igen med ett nytt offerdjur.
Det gamla offerdjuret är borta.
Vänta och köa på nytt och offra sen din gåva.
Så viktigt var det för Jesus att allt var som det skulle -
i relationen till andra när man kommer inför Gud.
Problem människor emellan kan skapa avbrott i relationen till Gud.
Men största orsaken till störningar i förhållandet till Gud -
torde vara vanlig lättja.
Vi har ju alltid tid för sådant som intresserar oss.
I ärlighetens namn kan vi säga att Gud småningom -
blir lik en gammal äkta hälft -
som vi vresigt muttrar till bakom morgontidningen
och säger: "Jo, jag dig med..."
Hur kan vi så snabbt och så ofta tröttna på -
den mest inflytelserike, spännande och -
majestätiske personen i världen?
Ändå är vi lockade att ge skötseln av vårt andliga liv till andra.
"Jag önskar någon annan gjorde det istället."
Så gör i synnerhet vi män säger: -
"Det är prästernas jobb. Prästerna ber och välsignar. Det sköter de.
Vi betalar, sätter lite pengar i kollekten." Kanske någon annan vill.
Kanske pastorn, mamma eller pappa kunde sköta det andliga.
Eller: "Barnen går i den där församlingen. Kanske de kan be."
Det är intressant att vi har fler bibelöversättningar -
med kommentarer än någon generation före oss.
Ändå varken läser eller lyssnar vi -
lika mycket till vad Gud säger som tidigare generationer.
Varför? För att det finns så mycket stimulans på andra håll.
Jag har här öronproppar.
De påminner om att det ibland är skäl att täppa till öronen så -
att jag kan koncentrera mig på det allra viktigaste.
Jag kan höra Guds röst.
Det gäller att blockera andra ljud.
Vem ansvarar för skötseln av ditt andliga liv?
Jag upprepar frågan: -
På vems ansvar ligger skötseln av ditt andliga liv?
Svaret lyder: Det är på ditt ansvar.
Ingen annan kan sköta ditt gudsförhållande i ditt ställe.
Ingen annan kan ta sig tid att läsa Bibeln i ditt ställe.
Ingen annan kan -
ta sig tid att be -
det du borde be -
så att det sker i gemenskap med Herren.
Ingen annan kan vara inför Gud i ditt ställe.
Du är där.
När jag lyssnar till berättelser om hur Gud talat till någon -
framkommer det ofta att de gett av sin tid -
till att dröja inför Gud.
Någon typ av bibelläsningsplan kan vara ett utmärkt hjälpmedel.
Det finns många sådana.
Med den kan man på ett fint sätt stödja sitt andliga liv.
Själv använder jag ofta en -
"daily devotion" bibelläsningsplan där man först läser ett stycke -
sedan ber man och ser vilken vers som berör, -
efter det studerar man versen och antecknar kanske något.
Jag har ofta rekommenderat det här därför att Gud talar genom det.
Man kan samtidigt be Gud lyfta fram någon speciell vers.
Gud talar genom versen och till och med genom texten du själv skriver.
Har du inte en bibelläsningsplan så -
vill jag råda dig att skaffa en sådan.
Det som är bra med den är att när man hoppat över något stycke -
så kan man fortsätta -
från samma ställe där man slutade idag.
Då behöver man inte ha dåligt samvete för att -
texten förblev oläst igår eller i förrgår.
Jag ska lyfta fram ännu en störande faktor.
Även den kan förknippas med våra attityder.
Jakob skriver så här: -
"Om någon av er brister i vishet ska han be till Gud, -
som ger åt alla villigt och utan att kritisera, och han ska få.
Men han ska be i tro, utan att tvivla.
Den som tvivlar liknar havets våg som drivs och piskas av vinden.
En sådan människa ska inte tänka -
att hon kan ta emot något från Herren, -
splittrad som hon är -
och ostadig på alla sina vägar." (Jak 1:5-8)
Vi får alltså be till Gud. Vi får be i synnerhet om vishet.
Han lovar ge utan förmaningar eller speciella förbehåll.
Utan att säga: "Låt gå för denna gång."
eller: "Nåja, bara du inte ber om det igen."
Han säger inte som mamman sa till sonen: -
"Här har du en tjugolapp men använd den nu inte i onödan."
Gud förebrår oss inte men Han förutsätter att vi -
tror oss få det vi ber om.
En störande faktor är den enkla otron.
"Visst kan jag be men jag tror inte Gud ger något.
Han går ju alltid förbi mig.
Gud svarar nog på andras bön men inte på min.
Jag är varken tillräckligt from eller ödmjuk eller mittemellan..."
Jakob säger att en sådan inte ska tro sig få något av Herren.
Tro och förtröstan på Guds godhet är alltså -
en väsentlig del av vår gemenskap med Honom.
Tro och förtröstan på att Gud är god.
Han älskar oss och ger oss gärna det goda.
Han tar hand om oss och vill vara oss nära.
Så här skriver Johannes i sitt första brev: -
"Och den tilliten har vi till honom, -
att om vi ber om något efter hans vilja så hör han oss.
Och om vi vet att han hör oss vad vi än ber om, -
då vet vi också att vi redan har det vi bett honom om."
(1 Joh 5:14-15)
Det som kommer fram här är den sista störande faktorn.
Frågan är vad vi ber om.
Gud ger oss inte allt vi ber om.
Det är sant. Han ger inte allt vi ber om.
Om vi bara själviskt ber om saker till oss själva -
kommer vi troligen inte att få något svar.
Men när vi ber enligt Guds vilja -
så svarar Han säkert.
Hur kan vi då veta vad som är en bön enligt Guds vilja?
Allt Han i Bibeln säger vi ska be för -
är säkert också böneämnen enligt Hans vilja.
Allt som bygger upp Guds rike på jorden.
Allt som lyfter fram Guds kärlek.
Allt som är bra för någon.
Allt som förhärligar Jesus.
Om vi ber för våra nära och kära, -
eller för vänners och arbetskamraters frälsning -
så hör Gud säkert den bönen.
Vem som är föremål för bönen -
har betydelse för hur snabbt vi får svar.
Vi får hur som helst lita på att Gud gör Sitt yttersta -
för att frälsa den människan.
Gudsförhållandet kräver alltså tid -
på samma sätt som relationer människor emellan.
Hur kan vi i praktiken ge Honom mer tid?
Hur kan vi i praktiken utsätta oss för Hans tilltal?
Det sägs att tiden är vår dyrbaraste egendom.
Jag utmanar dig att nästa vecka -
dagligen ta dig tid inför Gud på tumanhand.
Ta en bibelläsningsplan till hjälp eller -
ta bara fram Bibeln.
Medan du läser något eller några kapitel så -
tänk efter vad du läser och vad Gud vill säga dig här.
Gud väntar hela tiden på att få tala till dig.
Gud har en mottagning för dig.
Det lönar sig att gensvara.
Låt oss be tillsammans.
Jesus vi ber Dig hjälpa oss känna igen de -
störande element som finns i förhållandet till Dig.
Låt oss för vår del kunna rätta till det.
Herre, hjälp oss kämpa emot lättjan som säger: -
"Inte än, inte nu, jag gör något annat först."
Herre, älska oss så vi -
kan bli allt mer förälskade i Dig -
och så Du blir oss så kär att vi har tid för Dig.
Herre, vi ber i Jesu Namn. Amen.
Tack att du var med i Varvet.
Vill du understödja dessa program kan du -
i Finland ringa 0600 10070 (10 E), lyssna till hela meddelandet.
Nordea, FI40 1112 3000 3427 89 Ristin Tuki ry Referens: 8507
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2 Mottagare: Korsets stöd r.f.
Swisha din gåva: 123 677 9300
Översättning: Himlen TV7