VARAAIT
Tere tulemast taas vaatama "Varaaita"!
Sel korral lõpetame õpetussarja "Juhtimises leidub".
Sel viimasel korral räägin õnnistusest,
eriti isa õnnistusest.
Paljud meist võivad kanda terve elu valu ja traumasid olukorra pärast,
mil oma isa ei ole julgustanud, ei ole aidanud, ei ole õnnistanud
ja on selle asemel võib-olla olnud vaenulik või koguni neednud
või teinud midagi veelgi hullemat.
Seetõttu on meil ehk ka raske kuulda ükskõik, mis juttu isa õnnistusest.
On põhjust kohe alguses tõdeda,
et Taevane Isa on täiesti teistsugune, kui maapealne isa.
Tal on kõik sinu isa head küljed ja miljon muud toredat joont,
aga mitte ühtegi neist negatiivsetest joontest.
Piiblis, kohe selle alguses, on isa õnnistusel tohutu tähendus.
See õnnistus vahendas edu ja lugupidamist,
sellel oli kogu elu üleval hoidev mõju.
Eriti patriarhide õnnistusel oli prohvetlik tähendus.
Piibli isade õnnistustes kajastuvad eriti kaks joont - tõde ja arm.
VARAAIT
1 Moosese 47:27:31 kirjutab:
"Ja Iisrael jäi elama Egiptusemaale Gooseni maakonda;
nad jäid sinna paigale, olid viljakad ja neid sai väga palju.
Ja Jaakob elas Egiptusemaal seitseteistkümmend aastat,
ja Jaakobi päevi, tema eluaastaid, oli sada nelikümmend seitse aastat.
Kui Iisraeli surma päev ligines, siis ta kutsus oma poja Joosepi
ning ütles temale:
"Kui ma nüüd olen su silmis armu leidnud,
siis pane oma käsi mu puusa alla ja osuta mulle heldust ja truudust:
ära mata mind Egiptusesse,
sest ma tahan magada oma vanemate juures.
Vii mind Egiptusest ära ja mata nende hauda!"
Ja ta vastas: "Ma teen su sõna järele!" Ja tema ütles: "Vannu mulle!"
Ja ta vandus temale.
Siis Iisrael kummardas voodi peatsi poole."
Jaakobi reisist Egiptusesse tuli pikem kui ta oli arvanud.
Jumal oli lubanud tuua ta tagasi -
"Ma lähen ühes sinuga Egiptusesse ja ma toon sind seal tagasi" 1Mo 46:4.
Jaakob mõistis, et Jumal ei tee seda niimoodi nagu tema oli kujutlenud,
vaid ainult tema keha,
tema surnud keha jõuab tagasi Kaananimaale.
Jumala lubadused ei täitu alati ka meie puhul nii
nagu oleme kujutlenud.
Jaakob koges seda.
147-aastane mees mõistis, et ta maapealne elu lõpeb,
aga ta tahtis siiski, et ta järeltulijad mäletaksid,
et nad ei kuulu Egiptusesse.
Jaakobi matmine Makbena koopasse
oleks selline meenutus esiisa usust Jumala lubadustesse.
Jaakob lasi Joosepil vanduda,
et teda maetakse naise kõrvale Kaananimaale.
Joosepi käe asetamine Jaakobi puusa alla
oli märk sellest, et kui Joosep ei pea vandest kinni,
siis Jaakobi puusast sündinud teised järeltulijad
maksavad kätte selle truudusetuse eest.
Kummardumine padja kohale oli voodis lamava mehe ainuke võimalus
avaldada au Jumalale,
sest maha kummardumine enam ei õnnestunud.
Seega Jaakob austas Jumalat pöörates end padja poole.
Paremat pärandit ei saa surija lastele anda,
kui kinnitada nende lootust Jumala tõotustesse.
Ka paljud soomlased on tulnud usule isa või ema surivoodil.
Paljud meist on saanud isalt, emalt või vanaemalt kaasa näiteks selle:
"Hoia, poiss, usku Jumalasse!"
Kuidas oleme seda manitsust pidanud, teab igaüks ise kõige paremini,
aga mineja usk Jeesusesse jääb elavaks ja mõjuvaks pärandiks kõigile
ega jäta kedagi külmaks.
Ma tunnen paljusid, kes on öelnud, et nad tulid usule selle kaudu,
et isa surivoodil nii ütles.
"Kui Iisrael nägi Joosepi poegi, siis ta küsis: "Kes need on?"
Ja Joosep vastas oma isale:
"Need on mu pojad, kelled Jumal mulle siin on annud!"
Siis ta ütles: "Too nad minu juure, et ma neid õnnistaksin!"
Aga Iisraeli silmad olid vanadusest tuhmid
ja ta ei näinud enam.
Siis Joosep viis nad tema juure
ja tema andis neile suud ning süleles neid.
Ja Iisrael ütles Joosepile:
"Ei oleks uskunud, et saan näha su nägu,
aga vaata, Jumal on mind lasknud näha ka su järglasi!"
Siis Joosep võttis nad ära tema põlvilt ja kummardus silmili maha.
Ja Joosep võttis nad mõlemad,
Efraimi oma paremale käele, Iisraelist vasakule poole,
ja Manasse oma vasakule käele, Iisraelist paremale poole,
ja viis nad tema juure.
Aga Iisrael sirutas oma parema käe ja pani Efraimi pea peale,
kes oli noorem,
ja oma vasaku käe Manasse pea peale;
ta pani oma käed ristamisi, sest Manasse oli esmasündinu.
Ja ta õnnistas Joosepit ning ütles:
"Jumal, kelle palge ees mu isad Aabraham ja Iisak on rännanud,
Jumal, kes on olnud mu karjane kogu mu elu kuni tänapäevani,
ingel, kes mind on päästnud kõigest kurjast,
õnnistagu neid poisse;
neid nimetades nimetatagu minu nime
ja mu isade Aabrahami ja Iisaki nime! Ja nad siginegu rohkesti keset maad!"
Aga kui Joosep nägi,
et ta isa oma parema käe asetas Efraimi pea peale,
siis ta pani seda pahaks ja haaras kinni oma isa käest,
et seda Efraimi pea pealt tõsta Manasse pea peale.
Ja Joosep ütles oma isale:
"Mitte nõnda, mu isa, sest see on mu esmasündinu!
Pane oma parem käsi tema pea peale!"
Aga ta isa keeldus ja ütles: "Ma tean, mu poeg, ma tean,
ka tema peab saama rahvaks ja temagi peab olema suur!
Ometi peab ta noorem vend saama temast suuremaks
ja selle sugu olema rahvarohke!"
Ja ta õnnistas neid sel päeval, üteldes:
"Sinu nimel õnnistatagu Iisraelis, üteldagu:
Jumal tehku sind Efraimi ja Manasse sarnaseks!"
Nõnda seadis ta Efraimi Manassest ettepoole.
Ja Iisrael ütles Joosepile:
"Vaata, ma suren, aga Jumal on teiega
ja viib teid tagasi teie isade maale.
Ja ma annan sulle
ühe mäeseljandiku rohkem kui su vendadele,
mille olen mõõga ja ammuga võtnud emorlastelt!"
Pikk tekst.
On huvitav - Jaakob oli peaaegu pime, nagu ka teie isad vanas eas.
Lisaks oli vanakesel möödunud 17 aastat kiiresti.
Poisid olid juba noorukid, mitte enam need väikesed lapsed,
kelle üle Jaakob oli rõõmustanud, kui ta Egiptusesse tuli.
Kuuldes, et need on Manasse ja Efraim, kes tema juurde tulid,
kutsus Jaakob nad enda juurde ja suudles ja embas neid.
Tänulikkus täitis ka Joosepi südame ja ta kummardus maha.
Noorukid, kes olid istunud Jaakobi süles, olid selleks juba liiga suured,
aga nad olid igatahes Jaakobi ligidal.
Poisid olid ilmselt kummardunud vanuri jalgade juures,
kui see istus voodis.
Igatahes tõi Joosep eesmärgiga vanema poja isa paremale käele
ja noorema ta vasema käe poolele.
Paremat poolt peeti alati inimese paremaks pooleks
ja parema käe õnnistus kuulus loomulikult esiklapsele.
Jaakob pani hoopis käed risti,
õnnistades parema käega Efraimi, nooremat
ja vasakuga Manasset, vanemat.
Sedasi seadis Iisrael noorema vanemast ettepoole.
Kui Piiblit vähegi tunda, siis siin on tohutu ajalugu,
mis ennast kordas.
Samuti nagu Jumal oli valinud Jaakobi enne Eesavit,
samamoodi tundis ka Jaakob, et peab valima Efraimi Manasse ees.
Tegemist ei olnud Jaakobi isepäisuse või jonniga, vaid Jumala juhtimisega.
Juhtimisega valida Efraim enne Manasset.
Näiteks hiljem, kirjas Heebrealastele,
ühendatakse Jaakobi usk just selle sündmusega -
usu kaudu õnnistas Jaakob surres mõlemat Joosepi poega
ja palvetas kepi najale toetudes.
Jaakob vaatas nii tehes nii minevikku kui ka tulevikku.
Taas rõhutatakse Jumala armu valikule -
Jumal ei vali teenete või loomu järgi, vaid oma heldust mööda.
Ta valib selle, mis midagi ei ole, et jätta see, kes midagi on, häbisse.
Nagu Jaakob või Taavet ja ka Eefraim valiti armust,
mitte seepärast, et oli esiklaps või mida nad väliselt olid.
Neid valiti armust.
Kui rahvas 400 aastat hiljem tõotatud maa poole rändas,
käis Manasse hõim Eefraimi hõimuga kaasas, mitte vastupidi.
Kuulsaim Eefraimist tõusnud isik oli Joosua,
kes juhtis Kaananimaa vallutamist.
Joosepi reaktsioon oli väga loomulik.
Ta hoidis isa tagasi, et: "Ära nüüd nii tee,
et vanemat õnnistad vasaku käega ja nooremat paremaga."
Jaakob siiski teadis, mida ta tegi.
Ta asetas teadlikult noorema vanemast ettepoole.
Kui seda meiega sobitada, siis üks jumalariigi põhimõtetest on,
et esimesed saavad viimasteks ja viimased esimesteks.
Jumal ei anna ka meile armu meie teenete, sünnipära, olude,
meie koolituse või millegi muu pärast, vaid Kristuse asenduslepituse pärast.
Igal kahetsejal, ka röövlil, on sama võimalus pääseda Taevasse
nagu igal Jeesusesse uskuval inimesel.
Jaakobi tugev usk rahva tulevikku,
paistab lisaks eelnevale ka tema lubadustest
anda Joosepi poegadele mäerinnak Kaananimaal.
Mingit muud tõendit sellest tulevasest pärandist Jaakobil polnud,
kui oma usaldus Jumalasse,
et kord kuulub Kaananimaa Jaakobi hõimudele.
Millisele mäeharjale siin viidatakse, pole päris täpselt teada.
Igatahes olid asjad nii, et Jaakob suri ja vennad jäid omapäi.
Vanad hirmud tõusid taas pinnale:
"Aga mis siis, kui Joosep nüüd, kui isa on surnud, ei peagi sõna?"
Loeme 1 Moosese raamatu 50 ptk'st:
"Kui Joosepi vennad nägid, et nende isa oli surnud, siis nad ütlesid:
"Kui Joosep meid nüüd vihkab
ja tõesti tasub meile kätte kõige kurja eest,
mis me temale oleme teinud?"
Ja nad käskisid Joosepile ütelda:
Su isa andis käsu, enne kui ta suri, ja ütles: Ütelge Joosepile nõnda:
Anna ometi andeks oma vendade üleastumine ja patt,
et nad sulle kurja on teinud!
Seepärast anna siis nüüd andeks oma isa Jumala sulaste üleastumine!"
Ja Joosep nuttis, kui temale seda räägiti.
Siis tulid ka Joosepi vennad ise, heitsid maha ta ette ja ütlesid:
"Vaata, me jääme sulle orjadeks!"
Aga Joosep vastas neile:
"Ärge kartke! Kas mina olen Jumala asemik?
Te mõtlesite küll mu vastu kurja, aga Jumal pööras selle heaks,
et teha, mis tänapäeval ongi tehtud: hoida palju rahvast elus!
Ja nüüd ärge kartke, mina toidan teid ja teie väetimaid lapsi."
Ja ta trööstis ja rahustas neid."
Vennad olid kogu aeg kartnud, kuid polnud sellest rääkinud,
et kui äkki Joosep siiski maksab kätte?
Hirm oli nii suur, et nad ei julgenud Joosepilt otse küsida,
vaid saatsid sulase küsima.
Mehed apelleerisid surnud isale ja Jumalale.
Pöördumises nad tunnistasid oma pattu ja palusid armu.
See pöördumine avaldas Joosepile mõju
ja samas tegi ka haiget.
Ta vendadel oli raske usaldada teda, ka peale kõike koos kogetut.
Oleks pidanud lootma.
Teisest küljest Joosep kindlasti teadis,
et see on täiesti inimlik, et nad ei usalda teda
ja samas oli ta siiski kindlasti pettunud.
Sobitame seda meile - valed sõnad ja teod hävitavad alati midagi
ja jätavad haavad me inimsuhetesse ja ka me südamesse.
Ka andestatuna annavad need aeg-ajalt endast märku
ja patt jätab südamesse armi.
Vanad asjad võivad meile ühtäkki meelde tulla
ja hakkavad meid kiusama.
Olen kohanud mitmeid inimesi, kes on ahistuses ja küsivad:
"Kas ma võin saada selle andeks?
Olen seda küll mitu korda andeks palunud,
aga ma tegin nii, nii ja nii sellele inimesele."
Kui mõni asi on Jumalale üles tunnistatud,
andeks palutud ja andeks saadud,
pole seda vaja enam sealt armu merest püüda.
Aga see tõuseb vahel ikka ootamatult üles
ja meil on raske vahel uskuda, et Jumal on tõesti andeks andnud
ja meil on ikka kiusatus õngitseda armu meres.
Veel raskem on vahel uskuda,
et lisaks sellele, et Jumal on meile andeks andnud,
on ka me ligimesed andeks andnud.
"Aga kui ta ikkagi maksab kätte?"
"Aga kui ta siiski maksab kätte?"
Ma olen kohanud selliseid inimesi ja tean, et see on raske taak.
Ei jaksa uskuda, et Jumal annab andeks või et Juhan annab andeks.
Hoolimata vendade hirmust,
nägi Joosep endiselt Jumala juhtimist ja tarkust kõiges selles, mis oli juhtunud.
Ta ütles:
"Te tõesti plaanisite halba minu vastu, aga Jumal on selle heaks pööranud."
See lause iseloomustab kaunilt Jumala kõikväelisust
ja Jumala lapse kaitset.
Jumal on spetsialiseerunud pöörama halva heaks nende puhul,
kellel on õige suhe Jumalaga.
Kiri Roomlastele 8:28
"Aga me teame, et neile, kes Jumalat armastavad,
kõik ühtlasi heaks tuleb,
neile, kes tema kavatsuse järele on kutsutud."
Seda on huvitav mõelda Joosepi puhul.
Joosep oli pidanud kaua üksi elama ja teda oli kiusatud kibestumisega,
aga kogu kibestumine oli nüüd läinud
ja tal oli kerge anda vendadele andeks
ja ta oligi juba andeks andnud.
Ta oli näinud, et Jumal pöörab asjad õiget pidi;
Jumal pöörab uskliku elus kõik õnnistuseks -
meil ei ole juhuseid või õnne,
vaid Jumal kasutab me elus kõike, et meid endale lähemale armastada.
See on tore tõde meist igaühe jaoks.
Selles lauses on kokku võetud üks Moosese raamatu kandev mõte -
Jumala väeline tegutsemine siin patuses maailmas
on sageli rüütatud nõrkuse ja ebaõnnestumistega.
Jumal valib selle, mis inimlikult pole midagi,
et saada ise kogu au.
Nendes sõnades on ka ennustus Kristusest.
Kui juudid ja roomlased põhjustasid Jeesusele kurja,
pööras Jumal selle maailma suurimaks õnnistuseks.
Kui nad tegid Jeesusele liiga, pööras Jumal selle õnnistuseks.
Isegi neile, kes teevad valesti, kui nad usuvad Jumalat.
Tekst jätkub:
"Ja Joosep jäi Egiptusesse, tema ja ta isa pere.
Ja Joosep elas saja kümne aastaseks.
Ja Joosep nägi Efraimi lapsi kolm põlve;
ka Manasse pojast Maakirist sündis lapsi Joosepi põlvede peale.
Ja Joosep ütles oma vendadele:
"Mina suren, aga Jumal hoolitseb kindlasti teie eest
ja viib teid siit maalt sellele maale,
mille ta vandega on tõotanud anda Aabrahamile, Iisakile ja Jaakobile!"
Ja Joosep vannutas Iisraeli poegi, üteldes:
"Kui Jumal tõesti hoolitseb teie eest, siis viige ka minu luud siit ära!"
Ja Joosep suri, sada kümme aastat vana,
ja ta palsameeriti ja pandi kirstu Egiptuses."
Me oleme nüüd jõudnud Joosepi elu lõpule.
Oleme jälginud Joosepi elu ja seda,
kuidas Jumal kandis tema eest hoolt kaevus, Pootifari majas, vanglas
ja Egiptuse teise mehena.
Joosep sai kogu aeg näha Jumala ustavust.
Peale kogu üksindust ja hüljatuse radade,
sai ta näha lapselapselapsi.
Jumala õnnistus on väga konkreetne -
oli Joosepi elus ja võib olla ka meie eludes.
Joosep nägi, et Jumal käis kogu aeg koos temaga.
Ta usaldas, et Jumala ustavus ei lõpe peale tema surma.
Jumala töö ei lõpe siis, kui mina suren.
Kõigeväelise plaanid saavad rahva puhul täiesti kindlalt tõeks.
Meil on vahel selline mõte, et kõik lõpeb, kui mina suren;
midagi ei jätku, kui mina suren.
Kui mina suren, pole millelgi mingit tähtsust.
Joosepil ei olnud nii,
sest ta nägi, et Jumal on ustav ka peale seda tema suguvõsale,
tema omadele.
Jumal jätkab seda tööd, mille tema selja taha jätab.
See on suurepärane lubadus igale Jumala lapsele.
Kuna Jumal oli lubanud anda Kaananimaa Aabrahami, Iisaki
ja Jaakobi hõimule,
siis rahvas naaseb kindlasti tagasi koju.
Joosep nägi iseennast ühe osana Jumala suures plaanis.
Tema ajaline õnn ja õnnistus polnud peamine asi,
vaid Jumala plaanide täitumine.
Ka Joosep ei teadnud aegu ega hetki, aga ta arvas, et ta vennad
või vähemalt nende lapsed pääsevad tagasi Kaananimaale.
Ehkki sinna läks palju-palju aega.
Kui seda võrrelda esimese kristlaste põlvkonnaga,
on Jeesuse tagasituleku ootus samasugune.
Nad ootasid Jeesust, kes pole ikka veel tulnud,
aga kes tuleb õige pea.
Joosep vannutas vendi,
et nad ka tema maised jäänused kaasa võtaksid.
Ta oli kindel, et Jumal peab sõna ja viib rahva kord sinna.
Joosep tunnistas oma juuri kuni lõpuni, tal polnud võim pähe löönud.
Ta polnud unustanud oma tõelist identiteeti.
Ükskõik, kui palju Jumal meid ka ei õnnistaks,
ei taha Ta, et me unustaksime, kellele kuulub au ja kust me pärit oleme.
Et ka meie ei unustaks oma identiteeti kristlasena ega mõtleks:
"Kui mina suren, siis kõik lõpeb!"
Ei lõppe, vaid Jumal õnnistab meid järeltulijate kaudu;
selle kaudu, mida oleme elus teinud.
Jumal õnnistab ja annab sellele oma õnnistuse,
kui me vaid toetume ja loodame Issanda peale.
VARAAIT
Kristlase tõeline kodu on taevas.
Sinna me ei saa midagi kaasa võtta, ei palsameeritud ihu ega midagi muud,
sest surilinal ei ole taskuid nagu öeldakse.
Aga Jeesus tuleb ka meie ülestõusnud ihudele järgi
ja viib üles pilvedele
ja nii me saame olla alati koos Issandaga, ütleb Piibel.
Sama kindlad nagu Joosep oli oma suguvõsa naasemises
Kaananimaale,
sama kindlad võime ka meie olla oma naasemises oma Isa koju.
Tema ei jäta meid siia maha, vaid viib kindlasti enda juurde.
Me ei tea aega ega hetke, aga sinna ei kulu enam 400 aastat -
kindlasti mitte.
Palvetame koos!
Jeesus, tänu, et Sina oled meie vend ja meil on Isa taevas.
Tänu, Issand, et võime Sind kutsuda Isaks
ja Sa armastad meid isa südamega, võttes meid Isa südamele.
Issand, anna andeks, kui me ei jaksa uskuda Sinu armastusse,
mis on nii 100%-line ka praegusel hetkel meie kõigi suhtes.
Tänu, Jeesus, et armastad meid. Sinu armsal ja pühal nimel, aamen.
Tore, et olid vaatamas "Varaaita"!
Me jätkame taas kahe nädala pärast uute osadega.
Seniks jääme ootama Isa armastust ja elame Isa armastuses.
Soovides toetada TV7 tööd ja tegevust, võid helistada 900 1777 (7 eur) Aitäh!
Rohkelt õnnistusi ja nägemist!
Tõlge: Ülle Kapanen
Võimalused TV7 toetamiseks: Annetustelefon 900 1777 (7 eur) Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7 Täpsem info www.tv7.ee