VARAAIT
Tere tulemast vaatama "Varaaita"!
Aastal 1956 läksid viis kristlasest meest Amazonase džunglisse
evangeeliumi kuulutama.
Operatsiooni Auka sümboliks kujunes kollane lennuk,
millega mehed auka hõimu juurde lendasid.
Operatsioon lõppes siiski kurvalt.
Kõik viis meest, Jim Elliot kaasaarvatud,
tapeti jõe kaldal, kuhu nad maandusid
ja kus nad püüdsid hõimuga tutvust sobitada.
Teated meeste surmast masendasid kogu misjonimaailma.
Ettevõtmine tundus olevat lõppenud täieliku katastroofiga.
Jumal oli aga plaaninud teisiti.
Nende meeste ohvri kaudu avanes tee selle väga vägivaldse hõimu südamesse.
Nende seas tekkis jõuline äratus järgmiste misjonäride töö kaudu,
kelle hulgas oli muuhulgas mitmeid tapetud meeste lähedasi
tegemas misjonitööd.
Nende hulgas olid ka Jim Ellioti naine ja tütar ning Nate Sainti õde.
Auka hõimu kogu elu muutus, metsik tapmine lõppes
ja nad õppisid tundma armastuse jumalat.
Nende viie mehe ohver ja surm avas evangeeliumile tee selle hõimu juurde.
Jumal on toiminud ka varem sageli sel viisil.
Samamoodi avas Joosep mitmete kannatuste läbi oma rahvale tee,
mille abil kogu rahvas pääses näljasurmast.
Sadu aastaid hiljem, 1900 aastat hiljem, tegi Jeesus sama meie eest.
Sellest sel korral räägimegi.
Tere tulemast "Varaaita"!
VARAAIT
1 Moosese raamatu 43. peatükis, alates salmist 25 loeme:
"Ja nad seadsid kingitused valmis, kuni Joosep tuli lõunale,
sest nad olid kuulnud, et nad seal pidid leiba võtma.
Kui Joosep koju tuli,
siis nad viisid temale kotta kingituse, mis neil kaasas oli,
ja kummardasid maha tema ette.
Ja tema küsis neilt, kuidas nende käsi käib, ja ütles:
"Kas teie vana isa, kellest te rääkisite, käsi hästi käib? Ons ta alles elus?"
Ja nad vastasid: "Su sulase, meie isa käsi käib hästi, ta elab alles."
Ja nad kummardusid ning heitsid maha.
Kui ta oma silmad üles tõstis ja nägi oma venda Benjamini,
oma ema poega, siis ta küsis:
"Ons see teie noorim vend, kellest te mulle rääkisite?"
Ja ta ütles: "Jumal olgu sulle armuline, mu poeg!"
Aga Joosep vaikis äkki,
sest ta oli südamest liigutatud oma venna pärast
ja otsis võimalust nutmiseks.
Ta läks ühte siseruumi ja nuttis seal.
Ja kui ta oma silmi oli pesnud, siis ta tuli välja, valitses enese üle
ja ütles: "Pange toit lauale!"
Ja temale pandi eraldi ja neile eraldi,
ja egiptlastele, kes tema juures sõid, eraldi,
sest egiptlased ei söö leiba üheskoos heebrealastega -
see on egiptlastele jäledus!
Ja nad pandi istuma temaga vastamisi,
esmasündinu esimesena ja noorim viimasena,
ja mehed panid seda isekeskis imeks.
Ja ta laskis tõsta rooga enda eest nende ette,
aga Benjamini osa oli viis korda suurem kui kõigi teiste osad.
Ja nad sõid ühes temaga ning jäid joobnuks." ütleb tekst.
Väga huvitav.
Vennad olid kergelt öeldes üllatunud ja ehmunud.
Nad olid peale isa viivitust Egiptusesse tagasi tulnud,
Siimeon oli vabastatud vangist
ja eelmise käigu segadused rahaga olid selgitatud.
Aga isandat ennast polnud nad veel kohanud,
küll aga tema kojaülemat.
Vennad olid toonud Egiptuse vihasele võimukandjale muu hulgas
palsamit, mett, kalleid rohte, mürri, pähkleid ja mandleid -
nad sättisid need Joosepi kojutuleku jaoks valmis.
Kui Joosep saabus, siis vennad kummardasid ja heitsid maha, taas.
Juba teist korda nägi ta oma vendi kummargil maas enda ees
nagu oli üle 20-aasta taguses unenäos ennustatud.
Aga veel polnud Jumala lubadus täielikult täitunud.
Tähed olid juba koos, aga päike veel puudus.
Huvi vendade isa vastu ei tulnud vaid kombekohasest viisakusest,
vaid ehtsast murest - Joosep igatses oma venda Benjamini.
Benjamin huvitas teda eelkõige seepärast, et too oli ta ainuke päris vend.
Rohkem kui 22 aastat oli kulunud sellest ajast,
kui vennad olid viimati kohtunud
ja taaskohtumine liigutas Joosepit nii, et ta pidi eemalduma,
et vältida paljastumist.
Söömaaja abil valmistas Joosep vendi ette
lõplikuks "kirgastumiseks" - enda avalikuks saamise jaoks.
Ta nagu andis vihjeid,
mille abil vennad võisid vähehaaval hakata uskuma ja kahtlustama,
et Joosep on tõesti seal.
Söömaaja istumisjärjekord oli üks selline vihje.
Vennad olid istuma pandud vanuse järjekorras vanemast nooremani
ja kuna egiptlased ei võinud süüa koos paganatega, oli neil eraldi laud.
Benjamini eriportsjon oli üks vihje, mida vennad hiljem meenutasid.
Viis korda rohkem toitu - keegi ei suuda seda süüa.
Kui sobitame seda messiaanlikult taas Jeesusega,
siis samamoodi nagu Joosep,
sõi ka Jeesus koos üheteistkümnega peale Juuda lahkumist.
Nagu Joosepi lauas, nii istus ka Jeesuse lauas Ta äraandja.
Nagu vennadki, ei mõistnud ka jüngrid toimuva tähendust.
Ka neile avanes see alles hiljem, kui Jeesus oli neile kirgastunud.
Kahe rahva erinevad söömaajad meenutavad haigust,
mis ka tänapäeval muudavad erirahvusest inimeste suhteid mõruks.
Ainult Joosep sai ühendada need kaks,
üksteisele võõrast ja vastumeelset rahvast.
Ta istus nende vahel ja nende keskel.
Samuti saab ka ainult Jeesus ühendada sügavalt kõik rahvad.
Ta ühendas paganad ja juudid oma surmaga.
Temas sündis siia maa peale uus rahvas,
mida ei tunta enam nahavärvi ega keele järgi,
vaid selle järgi,
et selle rahva hulka kuuluvad kõik armu saanud patused -
kõik, kes usuvad Jeesusesse.
Nagu Joosep andis idamaa tava järgi toitu oma lauast,
nii annab Kristus igale Tema lauas istujale
taevamannat ja igavest vett oma lauast.
Kristuse lauas annab Ta iseenda ihu ja verd meile söömiseks -
meie igavese elu allikaks.
Kord kohal olles,
istub suure laua - tohutult pika laua ääres inimesi
kõikidest suguvõsadest ja keeltest, oodates Jeesust teenima.
Siis saab ka tõeks Joosepi kauge ennustuspilt
külalistena laua ääres istuvatest heebrealastest ja egiptlastest.
Siis pole enam eraldi lauad, vaid on üks ja sama osadus Jeesusega.
Armulaud on meile nüüd selle eelmaitse.
Armulaual me tuleme sama laua äärde,
kus inimesi ei eristata vanuse, soo, koolituse, nahavärvi
või mõne muu välise omaduse järgi.
Usk Jeesusesse on piisav
ja peab olema piisav ka sissepääsuks Tema lauda.
Tekst jätkub 44. peatüki algusest:
"Siis ta käskis oma kojaülemat, üteldes:
"Täida meeste kotid viljaga, nii palju kui nad jaksavad kanda,
ja pane igamehe raha ta koti suhu.
Ja minu karikas, see hõbekarikas,
pane noorima koti suhu ühes viljarahaga!"
Ja ta tegi, nagu Joosep käskis.
Hommikul, kui läks valgeks, lasti minema mehed ja nende eeslid.
Kui nad olid linnast väljunud ega olnud veel kaugele jõudnud,
ütles Joosep oma kojaülemale:
"Võta kätte, aja mehi taga, ja kui oled nad tabanud, siis ütle neile:
Miks tasute head kurjaga?
Eks see ole see, millest mu isand joob ja millest ta endeid otsib?
Olete käitunud halvasti, et tegite nõnda!"
Ja kui ta nad tabas, siis ta rääkis neile needsamad sõnad.
Aga nad vastasid temale:
"Miks räägib mu isand nõndaviisi? Su sulasele oleks teotuseks nõnda teha.
Vaata, raha, mis me leidsime oma kottide suust,
tõime sulle tagasi Kaananimaalt.
Kuidas võiksime siis varastada su isanda kojast hõbedat või kulda?
Kelle juurest su sulaste hulgast see leitakse, surgu,
ja me teised jääme su isandale orjadeks!"
Siis ta ütles: "Olgu see nüüd ka nõnda teie sõnade järele.
Kelle juurest see leitakse, jäägu mulle sulaseks,
ja te teised olete süüta!"
Ja nad tõttasid ning tõstsid igaüks oma koti maha
ja iga mees tegi oma koti lahti.
Ja ta otsis nad läbi, alates vanemast ja lõpetades nooremaga -
ja karikas leiti Benjamini kotist!
Siis nad käristasid oma riided lõhki,
iga mees pani oma eeslile koorma selga ja nad läksid tagasi linna."
Üpris dramaatiline - palju hullem kui Hollywoodis.
Miks Joosep ei paljastanud ennast veel?
Ta tahtis ilmselt veelkord vendade motiividele kinnitust saada.
Kas nad oleksid siiski valmis Benjamini loovutama,
kui olukord keeruliseks läheb?
Kas nad olid muutunud inimesed või endiselt julmad Dotani sellid?
Selline külalislahkuse valesti kasutamine oli idamaades eriti raske kuritegu.
Karistuseks oli käe või käte murdmine või orjus.
Hõbe oli tol ajal Egiptuses kullast hinnalisem
ja seepärast Joosepi kojaülema viide Joosepi hõbepeekrile,
millest isand endeid otsib,
ei viita ilmselt sellele,
et Joosep oleks harrastanud nõidumist või ennustamist.
Pigem andis ta nii pildi isanda võimust, mis ulatus kõikjale Egiptuses.
Vennad võtsid süüdistusi tõsiselt, isegi solvusid selle peale ega teadnud,
et oleksid midagi valesti teinud ja olid seetõttu kasvõi orjuseks valmis.
Joosep ei eeldanud, et keegi teine naaseks Egiptusesse kui see,
kelle juurest peeker leiti.
Ta asetas vennad sama kiusatuse ette nagu nad olid tookord Dotanis.
Vendadel oli võimalus ise pääseda ja jätta Benjamin saatuse hooleks
nagu nad omal ajal jätsid Joosepi.
Samas said nad põhjuse, et Benjamin maha jätta.
Oli ju tema varastanud peekri.
Aga nüüd selgus, et vennad olid muutunud.
Nad polnud valmis jätma ühte oma venda oma saatuse hooleks,
vaid pöördusid kõik koos Egiptusesse tagasi.
Nii nad sooritasid Joosepi seatud testi esimese osa.
See on tohutu, kuidas Joosep neid hüpitab,
aga ma ise ei näe selles kibestumist,
vaid soovi veenduda, kas nad on päriselt muutunud.
Inimese motiivid suhtes Jumalaga ei ole alati väga vagad.
Nii mõnedki on tulnud Jumala juurde, et pääseda oma vaevadest,
ahistusest, haigusest või vaesusest
ja siis, kui on abi saanud, on unustanud, et Jumal aitas teda hädas.
Jumal küsib meilt,
kas armastame rohkem Tema antud ande või Teda.
Joosep ei jätnud asja sinnapaika, vaid jätkas testi
ja pakkus teistele vendadele võimalust minna koju.
Samas leidis ta isiku, kes vastutas lisaks Benjamini saatusele
ka Joosepi saatuse eest,
sest see oli just Juuda idee müüa Joosep Midjani kaupmeestele.
Siin on palju asju, mis viivad tagasi Dotani sündmuste juurde.
Juuda ei tahtnud seda muret oma südametunnistusele,
mida isa tunneks, kui Benjamin ei naase koju.
Ühest korrast oli küllalt.
Vendade vale Joosepi saatuse kohta oleks murdnud isa südame.
Samas toimib Juuda
messiaanliku suguvõsa eeskujuna järeltulijast Jeesusest,
kes võtab süütuna vastutuse kogu maailma patu eest.
Kas tead, mida tähendab nimi Benjamin?
Parema käe poiss - millega mõeldi õnne last.
Seda on tõlgitud ka kannatuse pojaks - sellised tähendused on sellel.
Nii nagu Juuda oli valmis kannatama, et ta vend Benjamin pääseks vabaks,
samuti kannatas Kristus surma karistusena sinu üleastumiste eest,
et sina võiksid elada.
Kui sa usud Jeesusesse ja sellesse, et Ta on surnud sinu pattude eest,
saab sinust õnne laps - Benjamin, kelle kõik patud on lepitatud.
Tekst jätkub 45 peatükis:
"Siis Joosep ei suutnud enam enese üle valitseda
kõigi nende ees, kes ta juures seisid,
ja ta hüüdis: "Minge kõik mu juurest ära!"
Ja ükski ei seisnud tema juures,
kui Joosep ennast vendadele tunda andis.
Ja ta puhkes valjusti nutma, nõnda et egiptlased seda kuulsid
ja vaarao kojas saadi sellest teada.
Ja Joosep ütles oma vendadele:
"Mina olen Joosep! Kas mu isa alles elab?"
Aga vennad ei suutnud temale vastata,
nõnda hirmunud olid nad tema palge ees!"
Juuda sõnad murdsid Joosepi,
ta nägi nende taga vendade kahetsevat südant,
mis oleks valmis tegema mida tahes, et muuta tehtu olematuks.
Joosep kamandas egiptlased minema,
puhkes nutma ning paljastas end oma nutu kaudu.
Võib vaid kujutleda, millised tunded valitsesid ühel ja teisel poolel.
Sinna kuulus kindlasti hämmeldust ja häbi -
kogu nende kuritegu tuli päevavalgele.
See sisaldas kindlasti kergendust - Joosep ei olnudki surnud,
nad polnud tapnud teda.
See sisaldas hirmu - Joosepil oli täielik põhjus tappa neid kõiki.
Kui me võrdleme seda Jeesusega,
siis Joosep vastas peaaegu samade sõnadega
nagu Jeesus oma jüngritele: "Ärge kartke, see olen mina!"
Mina see olen, Jahve või Ehje.
Ilmudes omadele peale ülestõusmist, kinnitas Jeesus, et Ta on Kristus.
Ta ütles: "Vaadake minu käsi ja jalgu, et mina ise olen!
Katsuge mind kätega ja nähke, sest vaimul ei ole liha ega luid,
nõnda nagu te näete minul olevat."
Jeesus õhutas neid katsuma Tema käsi ja külge
ja veenduma, et ta elab.
Samuti nagu vennad, imestavad ka jüngrid,
nagu Joosep ilmust surnuist omastele,
nii ilmus ka Kristus omadele ülestõusnud Jumalana
ja ütles, et mina see olen.
Samamoodi ilmub Ta ka meile - kui mitte nähtavalt, siis vaimulikut.
"Siis ütles Joosep oma vendadele: "Astuge ligemale!"
Ja nad astusid ligemale ning ta ütles:
"Mina olen Joosep, teie vend, kelle te müüsite Egiptusesse.
Aga nüüd ärge kurvastage ja ärgu süttigu teil isekeskis viha,
et müüsite mind siia,
sest elu säilitamiseks läkitas Jumal mind teie eele.
Sest kaks aastat on olnud nüüd nälg maal
ja on veel viis aastat, mil ei ole kündi ega lõikust.
Seepärast Jumal läkitas mind teie eele
kindlustama teile järeltulijaid maa peal ja hoidma teid elus,
päästmiseks paljudele.
Nüüd aga ei ole teie mind läkitanud siia, vaid Jumal,
ja tema on mind pannud vaaraole isaks ja kogu ta kojale isandaks
ning valitsejaks kogu Egiptusemaale."
Joosep ei tasunud kurja kurjaga.
Ta kutsus vennad enda juurde
ja võib vaid kujutleda, mis tundega vennad talle lähenesid -
Sisemiselt elati läbi suuri tundeid - süütunnet, julgust ja lootust ja kahtlusi.
Vennad alistusid Joosepi ees - tulgu siis, mis tuleb.
Ja Joosep kuulutas vendadele andeksandmist.
Ta nägi kõigeväelist Jumalat ka vendade teo taga.
Ta ütles, et ega teie mind ei müünud tookord Dotanis, vaid Jumal müüs.
Mitte teie patt ei saatnud seda korda, vaid kõigeväeline Jumal.
Joosep kordab kolm korda,
et Jumal, mitte vennad, ei saatnud teda sinna.
Joosep nägi Jumala kätt kõigi sündmuste taga,
mingit viga polnud toimunud
ja Jumal kasutas neid ja isegi nende pattu
suure plaani teostamiseks.
See on tohutu -
Joosep nägi Jumala plaani, millega Ta päästis rahva hävingust.
Joosep oli asenduskannataja, et avada tee kogu rahvale.
Kogu Joosepi elu teenis vaid seda eesmärki.
Samamoodi nagu Joosep nägi suuremat mõtet sündmuste taga,
nii võime ka meie paluda Jumalalt laiemat vaatenurka oma elu kriisidele.
Neil õnnetustel, pettumustel, ebaõnnestumistel ja kõigel halval
on mingi mõte.
Kannatustel on alati mingi eesmärk, ehkki me seda ei näe.
Ehkki sa ei näe seda praegu, on kannatusel oma mõte.
Jumala maailmas ei ole mõttetut kannatust.
Jumal tahab kasutada kannatust, et saada meid sinna, kuhu Tema tahab
ehk siis taevasse.
Ta teeb oma armastuses kõik, et saada mind ja sind sinna.
Ja mina vähemalt olen palunud seda, et Jumal tee ükskõik mida,
aga ära lase mul kord hukatusse sattuda.
Oma armastuses teeb Ta kindlasti kõik,
et mina ja sina ei oleks kord vales kohas, vaid koos Temaga igavikus.
VARAAIT
Joosep saadeti päästma Jaakobi hõimu, Jeesus saadeti päästma kogu inimkonda.
Joosepit alandati, samuti Jeesust.
Joosep tõsteti vanglast ja ülendati,
samuti äratati Jeesus surnuist ja Ta tõusis üles.
Kummagi elus ei olnud vigu,
vaid nad olid osa Jumala suurest plaanist.
Joosep on nagu eelpilt Jeesusest.
Jesaja kirjutab peatükis 53:
"Ta oli põlatud ja inimestest hüljatud, valude mees ja haigustega tuttav,
niisugune, kelle pealt silmnägu ära pööratakse:
ta oli põlatud ja me ei hoolinud temast!
Tõepoolest võttis ta enese peale meie haigused ja kandis meie valusid!
Meie aga pidasime teda vigaseks, Jumalast peksetuks ja vaevatuks!
Ent teda haavati meie üleastumiste pärast,
löödi meie süütegude tõttu!
Karistus oli tema peal, et meil oleks rahu,
ja tema vermete läbi on meile tervis tulnud!"
Joosep oli eelkäija ja teised Jaakobi hõimust tulid järgi.
Samuti oli ka Jeesus eelkäija.
Ta on läinud meie eel taevasse
ja meie ülejäänud, kui me usume Temasse, siis läheme järgi.
Palvetame koos!
Tänu, Jeesus, et Sina oled läinud taevasse
ja Sa ootad meid seal.
Sa oled valmistanud meile aseme taevasse ja me võime tulla järgi.
Tänu selle kõige eest, mida oled Joosepi kaudu meile endast rääkinud
ja me täname, et võime loota, et ka meie võime olla Jumala plaanides,
Jeesuse nimel, aamen!
Tore, et olid taas "Varaaita" vaatamas.
Me jätkame taas kahe nädala pärast.
Soovides toetada TV7 tööd ja tegevust, helista 900 1777 (7 eur) Täname!
Näeme taas kahe nädala pärast! Seniks rohkelt õnnistusi!
Nägemist!
Tõlge: Ülle Kapanen
Võimalused TV7 toetamiseks: Annetustelefon 900 1777 (7 eur) Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7