VARVET
Välkommen till VARVET.
Uttrycket "skelett i garderoben" har många av oss hört.
Med det menar man vanligtvis saker i ens liv -
som man inte till något pris vill ska komma fram.
Det kan handla om ett brott, en lögn eller -
något man skäms för som skett i ens liv.
Bibeln lär att allt som är dolt kommer fram förr eller senare.
Ingenting förblir undangömt.
Det fanns ett stort skelett i Josefs bröders garderob.
Det tycks ha plågat dem varje dag.
De hade ju sålt sin egen bror som slav till midjaniterna, -
till de arabiska köpmännen, och en sannolik död.
Det var nu 22 år sedan det hände.
De led uppenbarligen varje dag av sitt dåliga samvete.
Josef fördes till Potifars hus i Egypten.
Där blev han bedragen, kastad i fängelse och bedragen igen.
Tre år senare kallades han inför farao -
och upphöjdes till ledare över Egypten.
Bakom all personlig smärta och alla trauman fanns en stor plan.
Det handlade inte bara om Josef och hans lycka.
Hela Jakobs släkt skulle räddas från svältdöden och av denna -
oroliga stam skulle det bli ett folk.
Av det folket skulle en gång Messias födas.
I Guds plan ingick också Josef.
Han hade en betydande roll i helheten.
Guds plan fortskred.
Även Josefs bröder skulle enligt planen förberedas.
De skulle inte bara möta Josef utan också de egna skeletten.
De måste möta Gud innan de kunde möta Josef.
Därför satte Gud dem i en skola i livets hårda skola -
för att de skulle lära sig den hårda vägen.
Välkommen med till VARVET.
Har du en Bibel så ta fram den och följ med där.
I 1 Mos 42:1:
"När Jakob fick veta att det fanns säd i Egypten, -
sade han till sina söner: 'Varför står ni bara och ser på varann?...
... Jag har hört att det finns säd i Egypten.
Res dit och köp säd åt oss, så att vi överlever och inte dör.'
Då reste tio av Josefs bröder ner...
Jakob skickade inte Josefs bror Benjamin med de andra... -
för han var rädd att det skulle hända honom någon olycka.
Så var också Israels söner bland dem som kom för att köpa säd, -
eftersom det rådde svält...
Josef var nu den som hade makten i landet, -
och det var han som sålde säd till allt folket.
Då kom Josefs bröder dit och bugade sig för honom -
med ansiktena mot jorden.
När Josef såg sina bröder kände han igen dem.
Men han låtsades att han var en främling...-
...och frågade dem: 'Var kommer ni ifrån?'
De svarade: 'Från Kanaans land för att köpa säd.'
Trots att Josef kände igen sina bröder kände de inte igen honom."
Hungersnöden berörde inte bara Egypten -
utan hela den bördiga halvmånen och den då kända civiliserade världen.
Nyheten om Egyptens säd spred sig snabbt i hela området.
Många stammar och folk skickade sina köpmän att köpa säd.
I Jakobs hus var det ingen brist på pengar men nog på mat.
Att föda 70 personer krävde i normala fall -
en god skörd och gröna betesmarker.
Nu var man tvungen att skaffa föda -
från utlandet såväl till människor som djur.
De tio bröderna gav sig av.
Det var viktigt att de var många så man fick med sig mycket hem.
Bibeln låter förstå att var och en av bröderna -
bara hade en åsna som skulle bära säckarna med säd på ryggen.
Det var också viktigt med tanke på säkerheten att -
de var många stridsdugliga män.
Sönerna var inga ungdomar längre utan gamla gubbar.
De äldsta i 50-60 -årsåldern.
Josef var 39 år vid det här tillfället.
Hemma väntade fruar och barn på papporna.
Jakob gick inte med på att skicka med den 35-åriga Benjamin, -
även om det hade inneburit mer säd.
Troligen anade han att bröderna tidigare orsakat Josefs död.
Även om han inte var säker på vad som hänt Josef i Dotan -
så litade han inte helt på sina egna söner.
Jakob ville beskydda den han hade mest kär.
Jakob hade troligen upprepat även med favoritfru Rakels andra son -
samma felaktiga uppfostringsmetoder som gjort Josef impopulär.
Det var inte tryggt att utsätta Benjamin för de avundsjuka bröderna.
Det var så han troligtvis tänkte. Ganska häftigt.
I varje större egyptisk stad fanns spannmålslager.
Köpare från främmande länder blev antagligen hänvisade samma lager.
Josef ansvarade själv för detta stora och viktiga försäljningsställe.
I den här situationen ser Josef för första gången -
bröderna med sina ansikten mot marken.
Synen han haft som ung man hade delvis gått i uppfyllelse.
Far och en av pojkarna fattades.
Det stränga tilltalet och de egyptiska kläderna -
med peruk och mask var ett bra skydd.
Varför ville han inte bli igenkänd?
Han ville troligen se vad åren med dåligt samvete -
hade gjort med hans bröder.
Han ville också testa och se om deras grymma inställning förändrats.
Vad tror du? Handlade Josef fel?
Hans beteende kan på inget sätt tolkas som en hämnd.
Josef skulle ha haft makt att hämnas på allvar -
men det hade sett helt annorlunda ut.
Texten fortsätter (1 Mos 42:9-17):
"Då tänkte Josef på drömmarna som han hade haft om dem.
Han sade till dem: 'Ni är spejare. Ni har kommit för att se -
var landet saknar skydd.' De svarade honom:
'Nej, herre, dina tjänare har kommit för att köpa mat.
Vi är alla söner till en och samme man. Vi är hederliga män...'
Men han sade till dem: 'Jo, ni har kommit för att ta reda på -
var landet saknar skydd.' De svarade: 'Vi, dina tjänare, -
är tolv bröder, söner till en och samme man i Kanaans land.
Den yngste är hemma hos vår far och en lever inte längre.'
Josef sade till dem: 'Det är som jag har sagt er. Ni är spejare.
Så här ska jag pröva er: Så sant farao lever, -
ni slipper inte härifrån om inte er yngste bror kommer hit.
En av er måste gå och hämta hit er bror, -
medan ni andra stannar som fångar.
Så kan jag pröva om ni har talat sanning.
Annars är ni spejare, så sant farao lever.'
Sedan höll han dem i förvar i tre dagar."
Helt fantastiskt!
Man hade väntat sig att Josef skulle ha -
kastat sig om halsen på bröderna och att -
de skulle ha känt igen Josef.
Men Josef ville se om de förändrats.
Han anklagade dem för spionage - vilket de anklagat Josef för -
när han ständigt talade om för far vad som hänt ute på fältet.
Egyptierna var försiktiga när det gällde utlänningar.
Spioner som trängde in i landet -
utklädda till köpmän var i någon mån helt sannolikt.
Förhållningssättet gentemot utlänningar var ganska strikt.
Genom att anklaga dem för spionage fick han dem att öppna sig.
På så sätt fick han klurat ut att far och Benjamin ännu lever.
Däremot tycktes alla tro att Josef var död.
Josef tvingar sina hebreiska bröder bevisa att de inte är spioner.
Som bevis ska de ta med sin yngste bror till Egypten.
Det skulle visa att de talar sanning.
En skulle åka och hämta Benjamin -
medan de andra stannade i Egypten.
Josef lät bröderna smaka tre dagar -
- tre dagar - på det han fått lida i tre års tid.
De fick tid att tänka igenom sin egen skuld.
Varje gång Bibeln talar om tre dagar kan vi fundera på hur det pekar -
på de tre dagar som Jesus tillbringade i jordens sköte.
Jesus tog på Sig vår synd.
Han sattes inte i fängelse på grund av vår synd -
utan Han dödades och begravdes för våra synders skull.
2000 år senare bar den döde Frälsaren också -
de här brödernas synder i Sin egen kropp.
Under fängelsetiden hann bröderna gå igenom samma saker som Josef.
De visste inte att de skulle vara fängslade i bara tre dagar.
Och de visste inte hur familjen hemma skulle klara sig utan mat.
En säck med säd skulle inte räcka länge.
En gammal sanning lär att det människan sår får hon skörda.
Gud låter människan smaka på följden av sin synd.
Först det får en att förstå omfattningen av ens förbrytelse.
Först det får människan att omvända sig.
Den syndiga gärningen i sig själv skrämmer vanligen mindre än -
dess följder nu i tiden och i evigheten.
Det är ändå inte fråga om Guds straff utan om Guds tukt och kärlek.
Vi behöver inte tömma hela syndabägaren -
utan bara smaka på den.
Varför låter då Gud människan smaka på följderna av synden?
För att människan ska vända sig till Gud.
För att människan ska skrämmas av synden.
Det kan också leda till att man blir bitter på Gud -
men Gud vill på detta sätt dra människan till Sig.
Varför låter då Gud också en troende -
smaka på följderna av synden?
För att vi gång på gång skulle vända oss till Jesus, -
komma ihåg syndens förödande inverkan och bli rädda för den.
1 Mos 42:18-24:
"På tredje dagen sade Josef till dem:
'Om ni vill leva så gör så här, för jag fruktar Gud.
Om ni är hederliga män, låt då en av era bröder stanna -
som fånge i huset där ni satt fängslade.
Men ni andra får resa i väg och ta hem säden som ni köpt -
till hjälp mot svälten hos er.
Ta sedan med er yngste bror hit till mig.
Om ni talat sanning ska ni slippa dö.' Och de gjorde så.
Men de sade till varandra: 'Vi har skuld efter det vi gjorde -
mot vår bror. Vi såg ångesten i hans själ -
när han bad om förbarmande, -
men vi ville inte lyssna på honom.
Därför har vi själva kommit i denna ångest.'
Ruben svarade dem:
'Sade jag inte till er att ni inte skulle synda mot pojken?
Men ni lyssnade inte på mig. Därför utkrävs nu hans blod.'
Men de visste inte att Josef förstod, -
för han talade till dem genom tolk.
Han vände sig bort från dem och grät.
Sedan vände han sig till dem igen och talade med dem.
Och han tog Simeon från dem -
och lät fängsla honom inför deras ögon."
Härskaren visade sig vara nådig.
Oskyldiga skulle inte behöva lida.
De var inte alla tvungna att stanna i fängelset utan bara en.
De andra skulle få åka iväg med mat till sina familjer.
Gesten var så ovanlig att det krävdes en förklaring: -
härskaren ville handla så för att han trodde på Gud.
Ganska ovanligt.
Det här sved ännu värre i brödernas skyldiga samveten.
En härskare i främmande land trodde på Gud och benådade dem.
Medan de som Gud avskiljt till Sig inte -
visat Josef någon nåd i Dotan.
Brödernas ånger var äkta och verklig.
Josefs metod lyckades.
Bröderna var tvungna att möta spökena från sitt förflutna.
Ruben vred ännu om kniven i brödernas sår -
och påminde dem om händelserna i Dotan.
Han såg Guds hämnd i situationen.
När Josef hörde vad hans bröder sa på hebreiska -
blev han berörd. Han bröt samman och grät.
Vi kan bara föreställa oss känslostormen i Josefs inre.
Tänk dig själv i denna situation.
Ingen av bröderna offrade sig frivilligt -
så Josef bestämde att Simeon skulle bli kvar i Egypten.
Varför Simeon?
Antagligen på grund av dennes våldsamhet och råhet.
I fångenskapen skulle denne man få möta sig själv och sin Gud.
På samma sätt som Josef varit tvungen att möta sig själv och sin Gud.
När det gäller oss vet Jesus hur Han ska få oss att se vår skuld.
Vi behöver olika skolor.
En fås att stanna upp på ett sätt och en annan på ett annat.
En kris lyfter ofta fram synden och syndfullheten.
När Jesus frälser människor visar Jesus ändå på -
deras syndfullhet och öppnar på så vis -
deras inre så de tyr sig till nåden.
Kanske brödernas ånger bara berodde på omständigheterna?
När situationen var över skulle de bara kunna sucka av lättnad -
och glömma att göra bättring.
Var ångern och förändringen bestående?
Eller skulle den gamla filuren vakna till liv inom dem genast det lättade?
Det ville Josef ta reda på.
I vers 25 och framåt står det: -
"Josef befallde att man skulle fylla deras säckar med säd -
och lägga tillbaka vars och ens pengar i hans säck -
och ge dem mat för resan. När man hade gjort så, -
lastade de säden på sina åsnor och reste därifrån.
Men när en av dem öppnade sin säck vid en rastplats -
för att ge sin åsna foder, -
fick han se sina pengar ligga överst i säcken.
Och han sade...: 'Jag har fått tillbaka mina pengar.
Titta här! De är i min säck!' Då sjönk deras mod, -
och darrande av skräck sade de...:
'Vad har Gud gjort mot oss?'”
Det var inte vanligt att man satte pengarna överst i säckarna.
Man skulle betala för säden.
Nu skulle de anklagas för stöld.
Josef ville inte ta betalt av sin familj -
men han hade också andra orsaker: -
på grund av penningpåsarna skulle de frestas att inte återvända -
utan lämna Simeon i fängelset.
Skulle de handla på samma sätt mot Simeon som mot Josef?
Skulle de sälja honom med? Skulle de lämna också honom i sticket?
Eller skulle de återvända till Egypten med risk för sina liv?
Brödernas botgöring utsattes för verklig prövning.
På samma sätt testar Gud oss.
Josef visste att man skulle hitta penningpåsarna förr eller senare.
Rädslan för egyptierna byttes ut mot en rädsla för Gud.
Även denna prövning var till för att de skulle ödmjuka sig inför Gud.
Skulden på grund av Josef blev större i brödernas hjärtan.
Texten fortsätter: -
"Men svälten var svår i landet. När de hade ätit upp säden -
som de hade hämtat från Egypten, sade deras far till dem:
'Res tillbaka och köp oss lite säd.' Men Juda svarade honom:
'Mannen sade uttryckligen till oss:
Ni får inte komma inför mitt ansikte om inte er bror är med er.
Om du låter vår bror följa med oss, reser vi ner -
och köper säd åt dig.
Men om du inte låter honom följa med oss reser vi inte, -
eftersom mannen sade till oss: Ni får inte komma inför -
mitt ansikte om inte er bror är med er.'
Då sade Israel: 'Varför gjorde ni så illa mot mig -
att ni berättade för mannen att ni hade en bror till?'
De svarade: 'Mannen frågade noga om oss och vår släkt.
Han sade: Lever er far ännu? Har ni någon bror?
Då berättade vi för honom hur det var.
Kunde vi veta att han skulle säga: Ta med er bror hit ner?'
Juda sade då till sin far Israel:
'Låt pojken följa med mig.
Vi måste ge oss i väg om vi ska -
överleva och inte dö, både vi och du och våra barn.
Jag ska ansvara för honom. Du får utkräva honom av min hand.
Om jag inte kommer tillbaka med honom till dig -
och ställer honom här inför dig, -
ska jag vara en syndare inför dig i alla mina dagar.
Och hade vi inte dröjt så länge hade vi redan varit tillbaka...'
Då sade deras far Israel till dem:
'Om det måste bli så, gör då så här:
Ta lite av landets bästa frukt i era säckar och bär ner det -
till mannen som gåva, lite balsam och lite honung, dragantgummi -
och ladanum, pistaschnötter och mandlar.
Ta med er dubbla summan pengar och återlämna pengarna ni fick...
Kanske var det ett misstag.
Ta också med er bror och res genast tillbaka till mannen.
Må Gud den Allsmäktige låta er finna barmhärtighet hos mannen -
så att han låter er andre bror och Benjamin -
följa med er hem igen.
Och ska jag bli barnlös, så blir jag det.'"
(1 Mos 43:1-14)
Det torde ha gått ett halvår innan hungern fick Jakob att ödmjuka sig.
Juda svar förmedlar ett eko från den messianska linjen.
Juda blev ju stamfar till släkten -
som kom att bära den messianska välsignelsen.
I hans ord hör vi också -
rösten av hans ättling Jesus som säger: -
"Far, Jag betalar deras synder."
Jesus är den verklige garanten för människans eviga väg.
Pappa Jakobs problem var att han var egocentrisk.
Han sa gång på gång: "Stackars mig, stackars mig.
Grå och sorgsen måste jag gå i döden..."
Till slut kom han över det och gick med på att -
lita på Gud mer än på sig själv: -
"Må Gud den allsmäktige låta -
er andre bror och Benjamin komma tillbaka med er.
Men om jag blir barnlös så blir jag barnlös."
Det var en martyraktig stämning men ett stort steg för Jakob.
Han avstod från sin son och ville ta allt utifrån Guds hand.
Det här ville Gud för Jakob mer än något annat.
Det är intressant att just här kallar Bibeln honom igen för Israel.
Han var återigen en patriark i sin tro och tillit till Gud.
Än en gång förlitade han sig på en nådig Gud.
Presenten och den dubbla avgiften visade att -
det som hänt var ett misstag.
Jakobs stams motiv var rena.
Men utan hungersnöd hade Jakob inte ödmjukat sig -
eller gått med på att låta dem göra en ny resa.
Utan smärta ödmjukar inte heller vi oss så gärna -
eller gör bättring inför Gud.
Kanske genomlever du just nu en inre hungersnöd.
Kanske är du precis som Jakob av det stolta slaget -
och du har stått emot Guds kallelse i åratal.
Kanske någon fått lida på grund av din envishet.
Kanske också du vet vad du borde göra.
Kanske du vet att du borde ge ditt liv till Jesus, till Gud.
Även andra lider av att du ständigt gör det som är fel.
Du längtar efter det, du är hungrig, men priset känns för högt.
Det är förödmjukande att be Gud om hjälp och -
erkänna för Honom att jag inte behärskar mitt eget liv, -
erkänna för Honom att jag syndat och att det -
inte bara var ett misstag eller en liten blunder.
Ändå är erkännandet den enda vägen till inre frid och överflöd.
Jakob anade inte vad som väntade i Egypten.
Han trodde inte att han någonsin mer skulle få se Josef.
Även om du nu har svårt att tro det så väntar Jesus på dig.
Han har dragit dig till Sig genom din egen hårda skola -
och visat vad du allra mest och innerligast behöver.
Kanske har du något du inte skulle vilja ge till Gud?
Du håller fast vid det precis som Jakob höll fast vid sin yngste son.
Gud vill att du lämnar också det till Honom.
Du behöver syndernas förlåtelse mer än något annat.
Sluta sätta dig på tvären.
Vifta med den vita flaggan till Gud och kom till Jesus.
Det kan vara att du har skelett i garderoben precis som Josefs bröder.
Du får ta fram dem i dagsljuset idag, -
erkänna inför Gud och du ska se att du blir fri -
från skeletten och dina bördor.
Jesus har sonat alla dina skelett, alla dina synder, -
och Han väntar på att du ska komma till Honom.
Låt oss be tillsammans.
Älskade Jesus.
Tack Jesus att Du kommit för att vi skulle bli fria från -
våra skelett som vi har i garderoben, -
för att vi skulle vara fria från våra synder.
Du ser hur vi hittar på förklaringar och viker undan -
för att inte behöva komma inför Dig.
Tack Jesus, Du älskar oss så mycket.
Du vill få oss att stanna upp inför Ditt heliga ansikte.
Du vill sätta Ditt finger på det som gör mest ont.
Du vill förlåta oss.
Tack Jesus att Du förlåter oss det vi gjort i Ditt kära heliga Namn.
Amen.
Det var trevligt att ha dig med i VARVET.
Om du vill understöda dessa program kan du i Finland ringa 0600 10070.
Konto: FI40 1112 3000 3427 89 Ristin Tuki ry, ref. 8507
I nästa avsnitt ska vi följa Josefs liv en bit till.
Stöd Himlen TV7! I Sverige: -
Mottagare: Korsets stöd r.f. PG 97572-2 eller BG 760-2014
Översättning: Himlen TV7