VARAAIT
Tere tulemast vaatama "Varaaita"!
Kas mäletad lugu inetust pardipojast?
Luigest, kes sündis pardipesas.
Teda pilgati, kuna ta polnud nii ilus kui pardid,
aga lõpuks kasvas temast tohutult ilus luik.
Teine näide on Amy Carmichael, kes soovis,
et tal oleks olnud sinised silmad, sest see oleks nii tore olnud.
Aga ta viidi Indiasse ja seal oli hea,
et tal olid pruunid silmad ja mitte sinised,
kuna ta soovis sulanduda sellesse kultuuri võimalikult hästi.
Meile võib tunduda, et Jumal on teinud vigu
luues meid selliseks nagu oleme.
Igatahes on andnud Jumal sulle palju sellist, mida sa veel ei teagi.
Ühenduses Temaga tuleb see esile ja puhkeb õitsele.
Jumala ajastuses ei ole vigu.
Kui aeg oli täis, ülendati Joosep Egiptuse valitsejaks
ja kui aeg oli täis,
saatis Jumal oma poja Jeesuse inimesena maa peale.
Sellest täna räägimegi.
Tere tulemast vaatama "Varaaita"!
Kui sul on Piibel, võta see välja ja jälgi sealt.
VARAAIT
Esimese Moosese raamatu 41 peatükis kirjutatakse:
"Ja kahe aasta pärast sündis, et vaarao nägi und,
ja vaata, ta seisis Niiluse jõe ääres!
Ja näe, jõest tõusis seitse lehma, ilusad näha ja lihavad liha poolest,
ja sõid roostikus.
Ja vaata, teist seitse lehma tõusis nende järele jõest,
pahad näha ja lahjad liha poolest,
ja need seisid teiste lehmade kõrval jõe kaldal.
Ja lehmad, kes olid pahad näha ja lahjad liha poolest,
sõid ära need seitse lehma, kes olid ilusad näha ja lihavad.
Siis vaarao ärkas üles.
Aga ta uinus magama ja nägi teist puhku und,
ja vaata, seitse viljapead tõusis ühest kõrrest,
jämedad ja head.
Ja vaata, seitse peenikest ja hommikutuulest kõrvetatud viljapead
võrsus nende järele.
Ja peenikesed viljapead neelasid ära need seitse jämedat ja täit viljapead.
Ja vaarao ärkas üles, ja vaata, see oli olnud unenägu!
Aga hommikul oli ta vaim rahutu ja ta läkitas järele
ning kutsus kõik Egiptuse ennustajad ja targad,
ja vaarao jutustas neile oma unenäo,
aga ükski ei suutnud seda vaaraole seletada."
Joosep oli olnud selle ajani vanglas kokku kolm aastat.
Jumal oli kandnud tema eest hoolt, ehkki vangla siiski oli vangla -
alandav ja kohutav koht.
Ja Joosep ei teadnud, kui kaua ta vangistus kestab.
Vaarao, kellest siin räägitakse, on ilmselt Sesostris II,
kes valitses Egiptuses 1897-1880 ema.
Sel ajal uskusid kõik rahvad,
et jumalad juhivad valitsejaid eriliselt unenägude kaudu.
Neil oli selle jaoks suur armee unenägude seletajaid.
Nii ehmataski vaarao erakordse unenäo peale,
sest see erines kõikidest teistest unenägudest.
Ta seisis unenäos Niiluse rannal, mis oli Egiptuse ülikülluse sümbol -
tõeline rohkuse märk.
Iga-aastased tulvaveed kastsid selle deltat ja tõid kaasa viljakust.
Nii teraviljal kui muul taimestikul oli suurepärane kasvukeskkond.
Vaarao nägi, et seitse lihavat lehma tõusevad veest
ja tulevad rannale sööma roostikku -
Niiluse ülikülluslikkuses kasvas seda kogu Niiluse rannal.
Lehmad kasutasid tol ajal seda toiduks.
Need lehmad olid lihavad, ilusad ja toredad
ja nende kõrvale tõusis veest seitse inetut ja lahjat lehma
ja need lahjad lehmad sõid lihavaid.
See pidi olema uni, sest lehmad ei söö lehmi.
Vaarao ärkas selle peale üles, kuna see tundus painajana,
aga jäi hetke pärast uuesti magama.
Teine unenägu kujutas viljakõrt,
millel oli seitse paksu ja hästi kasvanud pead
ja nende kõrvale tõusis seitse viletsat ja hommikutuulest kõrvetatud viljapead,
mis neelasid need seitse jämedat pead.
Jälle ärkas vaarao unest ja veetis seejärel ilmselt rahutu öö.
Hommikul kutsus ta enda juurde Egiptuse targad ja unenägudeseletajad.
Erinevalt teistest vaarao unenägudest, ei tõusnud need alateadvusest,
vaid olid Jumala antud
ja seepärast ei andnud seletajate raamatud selgitust
vaarao unenäo tähenduse kohta.
Kui sobitame seda meie aja ja me endiga,
siis Jumal võib rääkida ka meile unenägude kaudu.
Jumal on rääkinud mõnele mu sõbrale unenäo kaudu ja peatanud neid.
Näiteks usuletuleku hetkel näidanud kahte teed
ja pannud need ta ette, et: sina valid, kumba teed sa soovid.
Aga iga unenägu, mida me näeme, tuleb läbi katsuda
ja see, kuidas me seda teha saame,
on Jumala oma Sõna läbi, Piibli valguses.
Tekst jätkub peatükis 41, alates salmist 9:
"Siis rääkis joogikallajate ülem vaaraoga, üteldes:
"Täna meenub mulle mu patt!
Vaarao sai väga kurjaks oma sulaste peale
ja pani mind vahi alla ihukaitsepealiku kotta,
minu ja pagarite ülema.
Ja me nägime ühel ööl unenägusid, mina ja tema, kumbki nägime unenäo,
millel oli oma tähendus.
Ja sealsamas oli meiega heebrea noormees,
ihukaitsepealiku sulane,
ja me jutustasime temale ja tema seletas meile meie unenäod,
kummalegi ta unenäo tähenduse.
Ja nõnda nagu ta meile seletas, nõnda sündis:
mina sain tagasi oma ametisse ja teine poodi!"
Siis vaarao läkitas järele ja laskis kutsuda Joosepi;
ja Joosep toodi kiiresti vangiurkast välja;
ta ajas habeme, vahetas riided ja tuli vaarao juure.
Ja vaarao ütles Joosepile:
"Ma nägin unenäo, aga keegi ei seleta seda.
Aga ma olen kuulnud sinust räägitavat,
et kui sina unenägu kuuled, siis sa seletad selle."
Ja Joosep vastas vaaraole, üteldes:
"Mina mitte! Küllap Jumal annab vaaraole õige vastuse!""
Jumal annab!
Joogikallajate ülem paistis tõesti olevat unustanud vanglas juhtunu.
Kui valikulise mäluga on tegemist võime vaid arvata.
Heebrea orja kaudu saadud abist rääkimine polnud tark kõigis oludes,
sest egiptlased halvustasid heebrealasi.
Aga nüüd oli hea võimalus pöörata häbiväärne asi poliitiliseks võiduks
ja anda vaaraole hea lahendus probleemile.
Mõnel meie poolt unustatud asjal võib olla teise jaoks suur tähendus.
Vähemalt ise olen üks neist, kes liiga sageli unustab mõne asja
ja pean hiljem vabandust paluma:
"Anna andeks, panin mööda!
Ma ei tahtnud, selles polnud midagi isiklikku,
ei mõelnud sellega midagi."
Muidugi see solvab.
Nüüd oli vaarao häda nii suur, et unenäo seletajaks sobis kesiganes.
Joogikallaja tunnistusel oli suur tähtsus
ja oli hea, et ta seda selles olukorras mäletas
ja julges sellest rääkida.
Nii nagu joogikallaja lubas häda hetkel ükskõik mida,
nii on ka paljud mehed ja naised lubanud hädas anda elu Jumalale.
"Kui ma sellest veel pääsen, annan oma elu Sulle."
Aga lõpuks on see lubadus ununenud.
Paljud, kes on Jeesust kohanud, on unustanud selle abi,
mida Issand on osutanud,
või vähemalt on unustanud sellest teistele rääkida.
Meid on kutsutud jagama teistega seda head, mida oleme Jumalalt saanud.
Meie ülesanne on tunnistada Jeesusest neile, keda Jumal meie ellu juhib.
Sageli paneb jutumärkides ebasobiv poliitiline olukord ka meie suu kinni.
Ka kristlase suu.
Apostel Paulus julgustab arga ja noort Timoteost:
"Kuuluta sõna, astu esile, olgu aeg paras või ärgu olgu,
noomi, manitse,
julgusta igati pika meelega ja õpetamisega."
See ei tähenda ebaviisakuse või jultumuse heakskiitmist.
Jeesusest tuleb tunnistada armastuse ja tähelepanelikkusega.
Inimene suudab vastu võtta peaaegu ükskõik mida, kui ta mõistab,
et ta meeldib sellele teisele, et see teine armastab teda.
Ma kordan - inimene suudab vastu võtta peaaegu mida tahes,
kui ta kogeb, et see, kes räägib, armastab teda.
Joosep pidi muutma oma välimust, kui ta vaarao ette läks.
Egiptuses esindasid paljaks aetud pea ja lõug
ainsat tsiviliseeritud meestemoodi
ning juuksed ja habe esindasid tsiviliseerimata rahvast.
Ülikud kasutasid küll juukseid ja habet, aga see oli alati kunstlik.
Joosepit oli vanglas röövitud mitmel moel -
temalt olid võetud ta oma võimed, ta oli täielikult sõltuv Jumalast.
Selgitaja anne polnud tema oma - see oli Jumala poolt antud anne.
Nii oli ta ka vaarao ees valmis andma au üksnes Jumalale.
Loeme edasi peatükis 41:
"Ja Joosep ütles vaaraole:
"Vaarao unenäod tähendavad kumbki üht ja sedasama.
Jumal on vaaraole teada annud, mida ta kavatseb teha.
Seitse head lehma on seitse aastat ja seitse head viljapead on seitse aastat;
unenägudel on sama tähendus.
Ja seitse lahjat ja paha lehma, kes tõusid nende järele, on seitse aastat,
ja seitse tühja, hommikutuulest kõrvetatud viljapead
on seitse nälja-aastat.
See ongi see asi, mis ma vaaraole rääkisin:
mida Jumal kavatseb teha, seda on ta vaaraole näidanud.
Vaata, tuleb seitse aastat, millal on suur küllus kogu Egiptusemaal.
Aga neile järgneb seitse nälja-aastat,
siis ununeb Egiptusemaal kõik küllus ja nälg toob maale hävituse.
Ei ole enam küllust tundagi siin maal nälja tõttu, mis tuleb selle järele,
sest see on väga kange.
Ja kuna vaaraol on uni kaks korda kordunud,
siis on see asi Jumala poolt kindel ja Jumal laseb selle varsti sündida."
Unenägude seletus paistab tagantjärgi vaadates väga lihtne -
seitse aastat, seitse aastat, seitse aastat.
Aga ilma Jumala üleloomuliku tarkuseta ja ilmutuseta
oleksid need jäänud mõistatuseks.
Arv seitse viitab Piiblis Jumala täiuslikkusele -
Kõigeväeline Jumal ise oli selle ilmutuse taga.
Aeg oli Tema seatud ja kuulutasid Tema väge, mitte vaarao võimu.
Unenägude sõnum oli sama - hilisem uni seletas esimest.
Egiptuses oli ees seitse külluse aastat
ja seejärel seitse näljahäda aastat
ja nälg, mis pidi tulema nii suur,
et isegi Egiptust ei mäletata enam üliküllusliku viljaaidana.
Seda tunti kõikjal justnimelt viljaaidana tänu Niilusele.
Sama sõnumi kordumine mõlemates unenägudes, osutas sellele,
et Jumal viib oma kavatsused tingimusteta ellu.
Küsimus polnud tingitavas prohveteeringus,
vaid tingimusteta Jumala otsuses,
mida inimene ei saanud mingilgi moel oma eluga mõjutada.
Egiptusel oli siiski lootust, sest Jumal andis juhtuvast ette teada.
Neis salmides on mõte sündmusest, mis toimub kindlasti
ja kui seda ilmutatakse kaks korda, on see kindlasti Jumala sõna.
Jumal tahtis sellest vaaraole teada anda,
et tal oleks võimalus tulevikuks valmis olla.
Samal põhjusel võidakse ka meile anda teada tulevikku.
Jumal tahtis säästa Egiptuse rahvast.
Kõne all oli siiski rohkem kui vaid Egiptuse saatus -
üliküllus ja nälg teenisid Jumala päästeajaloo vahendajatena.
Ilma näljata poleks Iisrael kunagi tulnud Egiptusesse,
ilma Egiptusesse tulekuta
poleks Jaakobi hõimust saanud kunagi ühtset rahvast.
Ilma identiteedita poleks see ajaloo tormides säilinud.
Nii et sellest rahvast sündis lõpuks Messias.
Ilma Joosepita poleks Egiptus osanud valmis olla tulevaks näljaks,
ilma Joosepita oleks lugu olnud hoopis teistsugune.
VARAAIT
Jumala prohveteeringud on sageli tingimatud ja tingimustega.
Näiteks Niinive hävitamine ja Joona jutlus.
Jumal andis Niinivele umbes 200 aastat armuaega,
kuni Joona prohveteering täitus.
Siiski sai Joona jutlust kuulnud ja kahetsenud põlvkond armu.
Samuti sai Juuda rahvas armu tänu vagadele kuningatele.
Lõpuks tegi Jumal oma ähvarduse siiski teoks ja rahvas viidi asumisele.
Ka Soome sai armuaega suure ja võimsa naabri ees,
alandudes palvele ja meeleparandusele.
Meie tulevik ja iseseisvus on lõpuks sõltuvad sellest,
milline on meie rahva suhe Jumalaga, meie suhe Jeesusega.
Piibli lõpuaja kohus on tingimusteta, Antikristuse aeg tuleb kindlalt.
Ehkki me ei tea täpseid aegu,
aga nagu Jumal ilmutas vaaraole, mis tuleb,
nii on ka meile kõige tähtsam teada antud,
et võiksime olla valmis.
Kõik, mis on enne kirjutatud, on meile õpetuseks,
et meil kannatlikkuse ja Piibli lohutuse kaudu oleks lootust.
Piiblis ütleb Jumal: "Need on ustavad ja tõelised sõnad!
Ja Issand, prohvetite hingede Jumal,
on läkitanud oma ingli oma sulastele näitama,
mis varsti peab sündima.
Ja vaata, ma tulen nobedasti!
Õnnis see, kes peab selle raamatu ennustuse sõnu!"
Ilmutuse raamat 22:6-7
Meil on Piibel täis prohveteeringuid tuleviku kohta ja me teeme hästi,
kui loeme ja usume neid, võttes neid elus arvesse.
VARAAIT
Selles olukorras oli vaja sobivat meest.
Esimene Moosese raamat 41:33
"Ja nüüd vaarao vaadaku välja üks mõistlik ja tark mees
ja seadku Egiptusemaa üle.
Vaarao tehku nõnda: pangu ülevaatajad maale
ja lasku Egiptusemaad maksta viiendikku neil seitsmel külluseaastal.
Ja kogutagu kõik nende tulevaste heade aastate toidus
ja varutagu vilja linnadesse vaarao käe alla toiduseks
ning säilitatagu seda.
See vili olgu maale tagavaraks seitsmeks näljaaastaks,
mis tulevad Egiptusemaale, et nälg ei laastaks maad."
See kõne oli hea vaarao silmis ja kõigi ta sulaste silmis."
Oli ennekuulmatu, et egiptlane oleks andnud vaaraole otseselt nõu.
Õukondlastel oli kombeks anda valitsejale vihjeid,
mis juhtisid teda targa otsuseni nii, et vaarao sai au otsuse eest.
Oli täiesti uskumatu, ennekuulmatu ja ohtlik,
et võõramaalane, pagan, ori, annab valitsejale nõu.
Nii vaarao kui Joosep teadsid, et Jumal räägib selle mehe kaudu.
Jumal andis Joosepile tarkuse ja teadmise sõnad,
Jumala nõu oli lühike ja lihtne - tuleb valida üks mees juhtima tegevust.
Tuli nimetada ülevaatajaid kogu maal juhtima regiooniti viljaprojekti
ja headel aastatel tuli koguda 20% varuks näljaaastate jaoks.
Selline nõuanne oleks ka tänapäeval hea.
Viljaaidad koondati linnadesse vaarao pitseri alla.
See nõu sai hea vastuvõtu mitte ainult vaaraolt,
vaid ka muudelt valitsusmeestelt.
Jumala ilmutus tuleviku suhtes peab alati silmas tegevust.
Üleüldse, kui Jumal meiega räägib,
siis Ta üritab saada meid ka tegutsema selle kohaselt,
sirutuma selle poole Tema sõna kohaselt.
Sellise prohveteeringu, mis ainult hirmutab ja maha kisub,
võib jätta oma hooleks.
Meil võib paljudel olla kogemusi,
et on olnud hirmutavaid prohveteeringuid idapoolse rahva kohta,
kes tuleb Soomet vallutama.
Kui need ainult hirmutavad, siis võib need kõrvale jätta.
Kui hakkab midagi juhtuma,
siis tasub tähelepanu pöörata, kes seda on öelnud.
Tekst jätkub:
"Ja vaarao ütles oma sulastele:
"Kas leiame niisuguse mehe, kelles on Jumala vaim?
Ja vaarao ütles Joosepile:
"Et Jumal on sulle kõike seda teada annud,
siis ei ole keegi nii mõistlik ja tark kui sina!
Sina pead olema mu koja üle ja kogu mu rahvas kuulaku sinu sõna.
Ainult aujärje poolest ma tahan olla suurem sind!"
Ja vaarao ütles Joosepile:
"Vaata, ma olen pannud su kogu Egiptusemaa üle!"
Ja vaarao võttis sõrmest pitserisõrmuse ning pani Joosepi sõrme;
ja ta pani temale kallid linased riided selga
ja riputas kuldkee kaela.
Ja ta laskis teda sõita oma teises tõllas, mis tal oli,
ja hüüda tema ees: "Põlvili!"
Ja ta pani tema kogu Egiptusemaa üle.
Ja vaarao ütles Joosepile: "Mina olen vaarao,
aga ilma sinu tahtmata ei tohi keegi tõsta kätt ega jalga
kogu Egiptusemaal!"
Ja vaarao pani Joosepile nimeks Sofnat Paneah
ja andis temale naiseks Asnati, Ooni preestri Pooti-Fera tütre;
ja Joosep läks välja Egiptusemaale.
Joosep oli kolmekümneaastane, kui ta astus vaarao, Egiptuse kuninga ette;
ja Joosep läks ära vaarao juurest ning käis läbi kogu Egiptusemaa."
Joosep ei pakkunud iseennast ametisse.
Juba kogu loo esitamisel oli oht elu kaotada - ta teadis seda.
Iseenda soovitamine oleks tähendanud täiesti kindlat surma.
Vaarao võttis Jumala ilmutuse vastu ja sirutus selle poole
nagu ka meie peaks seda tegema.
Ta mõistis, et Jumal rääkis Joosepi kaudu.
Ta mõistis, et sellist tarkust on ka edaspidi vaja
ja seepärast polnud võimalik isegi kujutleda
sobivamat isikut kui Joosep.
Vaevalt, et vaarao õukondlased selle pagana nimetamise üle rõõmsad olid.
Vaarao tegutses julgelt ning näitas samal ajal oma võimu.
Joosep nimetati taas majavalitsejaks orjaks,
majavalitsejaks, kes tegutseb üksi isanda volitusel, vastutades kõige eest.
Selliseks tööks oli ta saanud juba hea koolituse
näiteks Pootifari majapidamises ja vanglas.
See oli tema amet, ta ei sattunud seda tegema kogemusteta - ei.
Ja siiski kasvas vastutuse määr tohutult.
Vaimulikus vastutuses on sama seaduspära -
Jumal koolitab meid ülesanneteks, millel on suurem vastutus.
Ka sul on kutse koguduses.
Jumal tahab selle sulle anda ja Ta näitab seda sulle, kui vaid palud.
Ta kasvatab sind samm-sammult.
Aga Ta tahab, et võtad ühe sammu korraga,
sest siis Ta võib anda sulle uue.
Pidulikul ametisse nimetamisel andis vaarao Joosepile pitserisõrmuse.
Sellega kinnitati kuninglikke dokumente.
Joosep tegutses siis tõesti vaarao meelevallaga,
langetades iseseisvaid otsuseid valitseja eest.
Lisaks kuninglikele riietele
sai Joosep ametimärgiks kuningliku kuldkee
ja liikumisvahendiks riigi teiseks kõige uhkema tõlla.
See kirju rüü, mille ta oli saanud oma isalt lapsepõlves, noorukina -
see oli prohveteering sündmuse kohta, kui teda riietati kuninglikku rüüsse.
Hüüe "Põlvili! Abrek!", oli seotud valitseja seisuse tunnustamisega.
Seega Joosepit tunnustati kui Egiptuse valitsejat.
Uue ametiga käis kaasas ka Egiptuse abikaasa Asnat -
päikesekummardamisele pühendunud preestri Pooti-Fera tütar.
Staatusega käis kaasas ka uus egiptuse nimi - Sofnat Paneah,
mille tähendus on jäänud ebaselgeks.
Kui samastada seda Jeesusega, siis Joosep alandati vangistusse
ja Jeesus alandati meie pärast patuks, Jumala poolt hüljatuks.
Joosep tõsteti vangistusest kuninglikku seisusesse
ja Jeesus tõsteti hauast ja maa pealt taevasesse auhiilgusesse.
Joosep tegutses kogu valitseja meelevallaga,
Jeesus tegutses ja tegutseb oma Isa, Maailmavalitseja meelevallaga.
Joosep sai pitserisõrmuse, millega kinnitati kõik kuninglikud dokumendid
ja Jeesuse nimi, oma nimi, on see pitser ja volitus, mida Isa austab.
Joosepi ees langeti põlvili,
Jeesuse ees on langenud põlvili miljonid inimesed, tuues au Issandale.
Ja kord põlvitavad kõik inimesed viimse kohtupäeva ees.
Joosep oli kolmekümneaastane, kui ta oma tööd alustas,
samuti Jeesus, kui Ta alustas oma maapealset tegevust.
Joosep seati päästma Egiptuse rahvast, Jeesus seati päästma meid.
Palvetame koos!
Tänu Jeesus, et Joosepi elus on nii palju asju, mis sobivad Sinuga.
Palume, et Sa julgustaksid meid selle kaudu kummardama Sind
Jumalana ja kuningana, suuremana kui ükski vaarao.
Tänu Issand, et Sina oled ära teeninud kogu au ja ülistuse,
nüüd ja igavesti, aamen!
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (7 eur) Aitäh!
Me jätkame samal teemal taas kahe nädala pärast.
Jätkame sama teemaga Joosepi elust.
Seniks rohkelt õnnistust!
Nägemist!
Tõlge: Ülle Kapanen