VARAAIT
Tere tulemast vaatama "Varaaita"!
Täna me asume 7-saate pikkusele retkele ühe Piibli tegelase ellu.
Joosepi rada oli täis dramaatikat, muutusi, ootusi ja pettumusi
ning täiesti imelisi pääsemisi.
Ehkki meie elu pole nii etapi-rikas kui Joosepil,
võime me õppida sellest tähtsaid põhimõtteid.
Üks neist on, et meie lähteolud, meie lapsepõlv ja noorus
ei määra ära meie elu lõpptulemust.
Me ei ole oma mineviku vangid - me ei ole.
Kui ma mõtlesin selle teema peale,
leidsin ma ühe aastatetaguse uudise 1999 aasta Turun Sanomatest.
Selle 27.12 uudises öeldakse,
et Somerol vangistati pühapäeval 55 aastane mees
kahtlustatuna oma venna tulistamises jõululaupäeval.
Pühapäeval toimunud arreteerimise käigus tunnistas mees,
et tulistas oma 56-aastast venda.
Vennatapp toimus tapetud venna vabaajakorteris Somerol
jõululaupäeva õhtul umbes kella 18.00 paiku.
Politsei tabas tulistaja tema kodust poolteist tundi peale veretööd.
Komissari sõnul peab politsei juhtumit lahendatuks.
Tulistamise põhjuseks olid pealinna lähistel elavate vendade
pikaajalised tülid.
Ja siis huvitav lause uudise lõpus: "Alkoholil ei olnud osa antud juhtumis."
Mis viis selle olukorrani?
Kuidas võib viha jõuda selliste mõõtmeteni,
et Soome mees tapab kaine peaga oma venna.
See oleks veidi kergemini mõistetav, kui alkoholil oleks oma osa selles,
aga et täiesti kaine peaga - kuidas võib viha jõuda selliste mõõtmeteni,
et mees tapab teise,
või kuidas see võib viia selleni,
et kümme venda otsustavad tappa, lõpetada oma noorema venna elu?
Selle esimese kohta pole meil taustainfot,
aga teise kohta on meil hea kirjeldus Piiblist.
Jaakobi pere tragöödia juured viisid isa ebaõnnestumise juurde kasvatajana.
Peres oli pikaajalisi sisemisi vastuolusid.
Suurim probleem peres oli mitmenaisepidamine,
mistõttu seal oli nelja naise poegi
ja käis pidev võitlus abikaasa ja isa tähelepanu pärast.
Pinna all hõõgunud vimm lahvatas lõpuks leegina.
Me ei tea, kuidas oleks Turun Sanomat seda uudist kajastanud.
Võib-olla nii, et veretöö põhjuseks oli
Hebronis elavate vendade pikaajalised tülid
ja alkoholil ei olnud osa selles juhtumis.
Tere tulemast "Varaaita"!
VARAAIT
Enne kui läheme selle püha pere inimsuhete juurde,
on põhjus mainida üht seika Joosepi elus.
Selles on rõhutatud Jumala "vasema käe" tööd.
Jumal viib üsna sageli oma plaane ellu
õnnetuste ja vastuolude ning kaotuste kaudu.
Inimese väline edu ja Jumala õnnistus ei käi sugugi alati käsikäes.
Võime vaadata Joosepi elu 2 nurga alt: inimlikust ja messiaanlikust.
Samal ajal kui Jaakobi ja Joosepi elus võib näha puudulikkust
ja ka patuseid jooni,
hiilgab kõiges Jumala juhtimine, eeskuju ja õnnistus.
Joosepi elu on jõuline pilt Jeesuse alandamisest ja kõrgeks tõstmisest,
selles on näha nö nisuiva tee, mis on surma tee.
Jeesus ütles, et kui nisuiva ei kuku mulda ja ei sure,
siis see jääb üksi,
kui see aga sureb, kannab see ka palju vilja.
See sai tõeks Joosepi elus ja sama kehtib ka meie elude kohta.
Jumala tee viib meid Taevasse inimliku alanduse kaudu,
ebaõnne, vastuolude ja sageli ebainimlike olude kaudu.
See pole ilmtingimata sama metsik kui Joosepi oma,
aga selles on samu jooni.
VARAAIT
1 Moosese raamatu 37 peatükis kirjutatakse:
"Aga Jaakob elas maal, kus ta isa oli võõrana elanud, Kaananimaal.
Need on Jaakobi suguvõsa lood:
Kui Joosep oli seitsmeteistkümneaastane,
siis oli ta ühes oma vendadega pudulojuste karjane;
tema oli abilisena oma isa naiste Billa ja Silpa poegade juures.
Ja Joosep kandis nende isale ette nende halva kuulsuse.
Iisrael armastas Joosepit enam kui kõiki oma poegi,
sest ta oli tema vana ea poeg, ja ta tegi temale kirju kuue.
Kui ta vennad nägid,
et nende isa armastas teda enam kui kõiki tema vendi,
siis nad vihkasid teda ega rääkinud temaga avameelselt."
Joosep oli selles peres eriseisuses,
isa armastas teda rohkem kui teisi ja ka väljendas seda avalikult,
mis oli üks kasvatuse põhiviga.
Soosida üht last enam ja öelda seda ka teistele lastele.
Jaakob kordas oma isa kasvatusvigu -
Iisak oli omal ajal soosinud Eesavit enam kui Jaakobit
ja sellel olid oma traagilised tagajärjed.
Jaakobi pojad olid üldse eriseisuses isa silmis,
orjataride Billa ja Silpa lapsed ei saanud sama palju isa tähelepanu
kui õigete naiste lapsed.
Ka Lea lapsed tundsid, et nad on teise klassi rahvas
võrreldes Raaheli poegade Joosepi ja Benjaminiga.
Põhjuseks oli see, et Jaakob armastas naistest kõige enam just Raahelit.
Tema armastus Raaheli vastu peegeldus ka tema suhtumises lastesse.
Vanemate suhted kandusid edasi lastele.
Orjataride pojad olid kibestunud isa peale ja rääkisid temast halba
ning isa tegi olukorda ainult hullemaks, kasutades Joosepit oma kuriirina.
Joosep sai vendade silmis keelekandja seisuse.
Samas tuleb arvestada,
et Joosepi roll selles peres polnud ta enda valitud
ja see pikkade hõlmadega riietus oli tõenäoliselt kuub,
mida kandsid kõrges seisuses olevad isikud.
Isa antud kuub Joosepi seljas oli teade,
et isa kaalub Joosepi seadmist suguvõsa valitsejaks peale oma surma.
Tõenäoliselt kavatses isa tõrjuda Ruubeni esiklapse kohalt kõrvale
ja seada tema asemele Joosepi,
ehkki see oli vendadest vanuselt eelviimane.
Tavaline mehe riietus oli põlvini ulatuv poolpikkade käistega ühevärviline kuub,
milles töötamine oli võimalikult kerge.
Nüüdne Jaakobi pikkade hõlmade ja pikkade varrukatega kuub
oli valus solvang meestele, kes juba varem tundsid isa tõrjumist.
Kibestumine isa vastu kandus üle Joosepile
ja seda oli näha-kuulda poegade jutus, kes kõik olid täiskasvanud mehed juba.
Jaakobi peres oli väga pingeline õhkkond.
Seal räägiti halvasti, karjuti üksteise peale,
sõimati üksteist, vannuti palju jne.
Kui me sobitame seda natuke, siis järjekindlusetus kasvatuses
ja osade laste soosimine, tekitab ka tänapäeva peredes kibestumist.
Tasakaaluka ja ehtsa armastuse asemel on lihtsam soosida kedagi
ja anda teisele mõista, kui eeskujulik see üks on.
Meile on loomuomane, et üks vanem tuleb kergemini toime ühe lapsega,
teine teise lapsega,
aga laps pole kunagi ise süüdi lemmiku staatuses.
Ehkki ta oskab seda isekalt ära kasutada.
Mooses jätkab:
"Kord nägi Joosep unenäo ja jutustas selle oma vendadele;
seejärele hakkasid need teda veel enam vihkama.
Ta nimelt ütles neile:
"Kuulge ometi seda unenägu, mis ma unes nägin!
Jah, vaadake, me olime väljal vihke sidumas,
ja ennäe, minu vihk tõusis üles ning jäigi püsti seisma!
Aga vaata, teie vihud ümbritsesid seda ja kummardasid minu vihu ees!"
Siis ta vennad ütlesid temale:
"Kas sina tahad saada meile kuningaks ja hakata meie üle valitsema?"
Ja nad vihkasid teda veelgi enam tema unenägude ja kõnede pärast.
Ja ta nägi veel teise unenöo, jutustas selle oma vendadele ja ütles:
"Vaata, ma nägin veel ühe unenäo,
ja ennäe, päike, kuu ja üksteistkümmend tähte
kummardasid minu ees!"
Aga kui ta seda jutustas oma isale ja vendadele,
siis ta isa sõitles teda ning ütles temale:
"Mis unenägu see küll on, mis sa nägid!
Kas mina ja su ema ja vennad tõesti peame tulema
ja sinu ees maani kummardama?"
Ta vennad said temale kadedaks, aga ta isa pidas meeles selle loo."
Joosepi unenäod ärritasid vendi vähemalt sama palju
kui see kirgas kirju vürstirüü.
Unenägude sõnum oli väga selge.
Kõik teadsid - pojad mõistsid ja isa mõistis,
et vennad hakkavad kunagi Joosepit ülikuna kummardama
ja heidavad maha tema ees.
Teine uni ennustas, et ka Joosepi vanemad kummardavad teda.
Vennad kadestasid Joosepit ja ka isa sõitles teda
ning vennad vihkasid teda üha enam ja enam.
Ilmselt oli see sõitlemine isa poolt ainult vormi pärast,
sest Jaakob talletas Joosepi sõnad oma südamesse
nagu Maarja mitutuhat aastat hiljem.
Kui tark oli Joosepil rääkida oma unenägudest vendadele?
See oli täiesti mõtlematu, aga samas väga mõistetav.
Ennast hüljatuna tundev, näiteks koolis kiusatud laps,
otsib jätkuvalt heakskiitu ükskõik, mis hinnaga,
otsides kiusajate heakskiitu ühel või teisel moel,
isegi kui ta aimab, et teda võidakse tõrjuda.
Ma tean seda, sest olen ise seda omal ajal väga palju kogenud.
Muudkui üritad uuesti ja uuesti,
ehkki aimad, et saad vastu lõugu nii, et saad haiget.
Kuid miski sinu sees ajab sind otsima kaaslaste heakskiitu,
seades ennast üha uuesti sellesse olukorda.
VARAAIT
Kui sobitada seda Jeesusega,
siis me näeme Joosepis jõuliselt Kristuse eeskuju.
Jeesusest, kes astus maailma mitmevärvilises rüüs nagu kuningas.
Jumal rääkis Joosepi ilusa rüü kaudu lisaks Joosepi tulevasest aust
ka Jumala Poja aust.
Rüüs võime näha ennustust
Jeesuse peale heidetud Rooma ohvitseri punasest mantlist,
mis määrdus Jeesuse verega.
Nõnda samuti nagu vennad läksid marru Joosepi kuue peale,
muutusid ka ülempreestrid ja rahvas metsikuks
Pilaatuse hüüu peale: "Vaadake, teie kuningas!"
Nii nagu Joosep rääkis hinge hinnaga oma vendadele oma unest,
tuli ka Kristus oma rahva sekka kuulutama tõde.
Tõde, mida ei tahetud kuulda.
Mitte, et saada heakskiitu, vaid et rääkida tõde.
Ja sama vähe nagu vennad mõistsid Joosepi sõnu,
sama vähe mõistsid ka jüngrid Jeesuse ilmutust.
Ilmutust, et Ta pidi minema Jeruusalemma
ja kannatama palju vanematelt, ülempreestritelt ja kirjatundjatelt;
et Ta pidi tapetama ja et Ta tõuseb kolmandal päeval üles.
Joosepi vennad reageerisid Joosepi sõnadele
samuti nagu juudid 2000 aastat hiljem Jeesuse ja Pilaatuse sõnadele,
öeldes, et neil pole kuningas vaid keiser.
Johannes kirjutab,
et Jeesus tuli omade juurde ja omad ei võtnud Teda vastu.
Tema omad ei võtnud Teda vastu.
VARAAIT
Tekst jätkub salmist 12 alates:
"Kord olid ta vennad läinud Sekemisse oma isa karja hoidma.
Ja Iisrael ütles Joosepile: "Eks ole su vennad Sekemis karja hoidmas?
Tule, ma läkitan sind nende juure!" Ja tema vastas: "Siin ma olen!"
Siis ta ütles temale:
"Mine ometi vaatama, kas su vendade käsi hästi käib
ja kas kari on korras, ja too mulle sõna!
Aga nad nägid teda kaugelt ja enne kui ta jõudis nende juure,
võtsid nad õelalt nõuks teda tappa.
Nad ütlesid üksteisele:
"Näe, sealt tuleb see unenägude sepitseja!
Tulgem nüüd, tapkem tema,
visakem ta mõnesse kaevu ja ütelgem, et kuri elajas sõi tema ära.
Siis saame näha, mis tema unenäod tähendavad!"
Kui Ruuben seda kuulis, siis ta tahtis teda nende käest päästa
ja ütles: "Ärgem võtkem temalt hinge!"
Ja Ruuben ütles neile:
"Ärge valage verd, visake ta siia kõrves olevasse kaevu,
aga ärge pange oma kätt tema külge!"
Sest ta tahtis teda päästa nende käest ja saata tagasi isa juure.
Ja kui Joosep tuli oma vendade juure, siis kiskusid need Joosepil kuue seljast,
kirju kuue, mis tal seljas oli,
ja võtsid tema ning viskasid kaevu;
aga kaev oli tühi, selles ei olnud vett."
Joosep lähenes vendadele isalt saadud kuues,
mis polnud ka kindlasti kõige mugavam matkariietus
ja ta teekond kestis kokku kolm päeva.
Kui tal poleks olnud seda kuube seljas,
poleks vast ka ta vendade suhtumine olnud nii järsk.
Miks Joosepil üldse oli see seljas?
Ilmselt tahtis Joosep elada tõeks Jumalalt saadud kutsumust.
Ta ilmselt mõtles, et vennad aktsepteerivad vähehaaval
talle Jumala poolt antud seisust suguvõsa juhina ja õnnistuse jätkajana.
Huvitav on, et Joosep ei saanud lõpuks seda suguvõsa jätkaja rolli.
Vennad tegid plaani Joosep tappa ja seletada seejärel,
et see oli juhtunud "loomulikul viisil, kurjade elajate suus".
Nii nad kujutlesid takistavat unenägude ennustuste täitumist.
Me võime sobitada seda lugu iseenda või oma kasvatusega,
aga ennekõike Jeesusega.
Samuti nagu vennad otsustasid tappa Joosepi,
samuti pidasid ülempreestrid paartuhat aastat hiljem plaani
Jeesuse surmamiseks.
Siis kogunesid ülempreestrid ja rahvas Kaifase nimelise ülempreestri lossi
ja pidasid nõu, kuidas võtta Jeesus kavalusega kinni ja Ta tappa.
Põhjuseks oli see, et Jeesus tegi end Jumalaga võrdseks.
Juutide religioosne võim ja uhkus oli ohtu seatud
ja seepärast Jeesus tapetigi.
Ruuben teadis, et esiklapsena vastutab ta kõige rohkem
Joosepi võimaliku surma eest.
Tema nagu teisedki vennad, mäletas hästi Kaini saatust
ja teadis, et veatu vere valamine oli Jumala tahte vastane.
Lisaks oli Ruuben sattunud halbadesse suhetesse isaga,
kuna olid maganud isa orjatariga.
Seega oleks võinud õige suhtumine Joosepi asjus parandada olukorda
ja kindlustada, et esiklapse seisus püsiks Ruubenil.
Ruubeni ettepanekul heideti Joosep kaevu.
Ruuben kavatses hiljem ta kaevust üles tõsta ja koju tagasi viia.
Kui siis Joosep vendade juurde jõudis, võeti talt ära ta uhked riided
ja heideti 3-4 meetri sügavusse tühja, pudelikujulisse ümmargusse kaevu.
Selle suu oli nii kitsas, et sealt omal jõul üles ei pääsenud.
Kogu see käitumine oli julm ja varjutatud kogunenud vihast.
Nad vihkasid teda üha enam ja enam ja lõpuks paiskus see välja.
Ruubeni sarnast hoiatavat häält ei kuulatud ka 1900 aastat hiljem,
kui suur nõukogu arutas Jeesuse kohtuotsuse üle.
Näiteks Nikodeemus ja Joosep Arimaatiast
ei ühinenud Sanhedrini otsusega, aga neid ei kuulatud.
Maavalitseja Pilaatuse naine hoiatas oma meest,
et ta ei puutuks selle vaga mehe külge, aga teda ei kuulatud.
Hiljem hoiatas Gamaliel juute, et nad ei puutuks apostlitesse,
aga ka teda ei kuulatud.
Nõnda samuti, nagu vennad võtsid ära Joosepi riided,
nõnda samuti võtsid Rooma sõdurid ära Jeesuse riided
ja heitsid liisku nende peale.
Tekst jätkub:
"Seejärel nad istusid leiba võtma.
Ja kui nad oma silmad üles tõstsid ja vaatasid,
ennäe, siis tuli ismaeliitide killavoor Gileadist!
Nende kaamelid kandsid mitmesugust vaiku, palsamit ja lõhnaainest,
ja nad olid sellega teel alla Egiptusesse.
Ja Juuda ütles oma vendadele:
"Mis kasu sellest on, kui me tapame oma venna
ja katame kinni tema vere?
Tulge, müüme tema ismaeliitidele,
aga meie käed ärgu puudutagu teda, sest ta on meie lihane vend!"
Ja ta vennad kuulasid teda.
Kui siis Midjani mehed, kaupmehed, mööda läksid,
tõmbasid ja võtsid nad Joosepi kaevust välja
ja müüsid Joosepi kahekümne hõbetüki eest ismaeliitidele;
ja need viisid Joosepi Egiptusesse."
Ismaeliidid oli üldnimetus kõigi Ismaeli järglaste kohta,
kelle hulka kuulusid ka midjanlased.
Kaupmehed oli kaubateedpidi teel Gileadist lõuna poole,
ühte siiditee harupidi.
Neil oli kaasas Idast hangitud maitse- ja lõhnaaineid.
Kaupmeeste ilmumine oli vendadele tõeline õnn,
või oli seegi varem planeeritud? Ma ei tea.
Igatahes, sedasi said nad hoiduda pikaaegsest Joosepi surma ootamisest.
Ja ka vennatapuga kaasnevast süütundest -
Joosep ei sureks, vähemalt mitte kohe,
aga oleks nii kaugel vendadest,
et väikevenna nägemine jääks kidlasti ainult unenäoks.
Lisaks saaksid vennad kaubast ka majanduslikku kasu.
Nad siiski ei andnud endale aru, et nad on süüdi inimröövis,
mille Moosese seadus hiljem seadustas.
Et kes röövib inimese, müüb ta, või peab teda oma valduses,
seda karistatagu surmaga.
Jumala ees polnud nende tegu õigem kui Joosepi tapmine.
20 hõbeseeklit oli paras hind, orja hind 20-aastase mehe kohta
ja 1900 aastat hiljem müüdi ka Jeesus hõberaha eest,
aga suhtes natuke odavamalt.
Joosepi eest maksti 20 hõberaha, Jeesuse eest 30.
Joosepi ajal oli 20 a mehe õige hind umbes 50 hõbeseeklit
ja siit võib arvutada, kuidas see oli.
Üldiselt võib öelda, et inimesed müüvad oma südametunnistuse üsna odavalt.
Vendade alibi:
"Kui Ruuben tuli tagasi kaevu juurde,
vaata, siis ei olnud Joosepit enam kaevus!
Siis ta käristas oma riided lõhki ja läks tagasi oma vendade juure
ning ütles: "Poissi ei ole enam! Ja mina, kuhu ma nüüd lähen?"
Siis nad võtsid Joosepi kuue ja tapsid ühe siku
ning kastsid kuue verre.
Ja nad saatsid kirju kuue, tulid oma isa juure ning ütlesid:
"Selle me leidsime! Tunnista nüüd, kas see on su poja kuub või mitte?"
Ja ta tundis selle ära ning ütles: "See on mu poja kuub!
Kuri elajas on ta ära söönud, Joosep on tõesti maha murtud!"
Ja Jaakob käristas oma riided lõhki, kinnitas kotiriide niuete ümber
ja leinas oma poega kaua aega.
Kõik ta pojad ja tütred püüdsid teda trööstida,
kuid ta ei lasknud ennast trööstida, vaid ütles:
"Ma lähen tõesti leinates oma poja juure hauda!"
Ja tema isa nuttis teda taga.
Aga midjanlased müüsid tema Egiptuses Pootifarile,
vaarao hoovkondlasele, ta ihukaitse pealikule."
Kui Ruuben vendade juurde tagasi jõudis,
oli Joosep juba koos karavaniga kadunud.
Ruuben hakkas muretsema oma saatuse ja mitte Joosepi pärast.
Ta kartis rohkem vendade patu tagajärgede pärast,
kui patu enda pärast.
Kui me tänapäeval mõtleme enda peale või ka üldiselt,
siis mõni patutunnetus on enam patu tagajärgede kartmine
kui häbi Jumala tahte rikkumise pärast.
Näo kaotamise hirm on suurim põhjus, miks inimesed kahetsevad oma tegusid.
See on kurbus kaotatud omaõigsuse pärast.
On hea, et me ehmatame vähemalt patu tagajärgede pärast
ja pöördume tagasi Jumala juurde.
Aga võiks olla hea, et kahetseksime sellepärast,
et oleme eksinud Jumala tahte vastu.
Ruuben ühines lõpuks siiski vendade teoga,
sest tal polnud muud võimalust.
Vennad ei läinud ise isale rääkima, vaid saatsid sõnumiviija.
Nad ka ei öelnud, mis oli juhtunud, ehk siis nad ei valetanud.
Ei, muidugi mitte.
Jaakob tegi tõendite põhjal vendade poolt loodetud järelduse -
karu, lõvi või panter oli tema poja lõhki kiskunud.
Kõne all oli pettus, planeeritud pettus.
Jaakobi kurbus oli sügav
ja kaotus veelgi suurem kui Raaheli surres.
Jaakob pidi surema oma unistustele ja oma plaanidele
ja tema kurbus oli suunatud vähemalt sama palju iseenesele
ja oma vigadele kui Joosepi kaotusele.
Ka Jeesuse surres anti valesid tõendeid;
ka Jeesuse kohta käiv kohtuotsus oli täielik kohtumõrv.
Ka Jeesust tappes pesti käsi
ja tehti nägu, et ei teatud, mis on juhtunud.
Ka tänapäeval pestakse käed Jeesuse verest puhtaks.
Alati, kui keegi eitab oma patusust, peseb ta käed sellest puhtaks.
Jeesus tapeti meie pattude tõttu.
Meie käed on verega koos ja meie patud määrivad meie südant.
Aga sama veri puhastab meie sisemust.
Jeesuse lepitustöö puhastab meie sisemust,
kui me alandume Tema ees nagu korvpallimängus,
kus tõstame käe ja tunnistame üles: "Minu viga!"
Palvetame koos!
Jeesus, anna meile andeks see, milles oleme eksinud Sinu vastu
ja anna meile armu tunnistada Sinu ees.
Tõsta oma käsi ja tunnistada, et minu viga, minu jama, minu patt.
Tänu Jeesus, et Sa annad selle kohe andeks.
Jeesus, tänu et meie minevik pole vangla, kust me ei pääse välja
ja see ei määra meie tulevikku, vaid me võime olla Sinus vabad
ja Sa annad meile uue tuleviku, ükskõik, kus me ka oleme.
Isa, täname Sind Jeesuse nimel, aamen!
Tore, et olid vaatamas "Varaaita".
Me jätkame sama sarjaga taas kahe nädala pärast.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (7 eur) Aitäh!
Kohtume kahe nädala pärast!
Seniks rohkelt õnnistust ja näeme taas!
Tõlge: Ülle Kapanen