VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Kui palju teie oma kodus prügi käitlete?
Kas kogute biojäätmed eraldi ja klaasi ning paberi eraldi?
Kas püüate taaskasutada kõike, mida vähegi võimalik?
Või võidab pigem laiskus rahvusliku uhkuse?
Soome on paljudeski asjades maailmas juhtival kohal,
kuid mis puudutab taaskasutust ja jäätmete käitlemist,
siis oleme Euroopas seal kusagil keskpaigas.
Saksamaal töödeldakse jäätmeid 2 korda enam, kui Soomes,
kuigi kodune "jäätmetöötlus" on kasvanud Soomeski üsna kiiresti.
2013 aastal käitles 80% majapidamistest pakendeid
ja 61% majapidamistest kartongpakke.
2006 aastal olid need näidud poole väiksemad.
Samas pean siinkohal tunnistama,
et ma ei viitsi alati eraldada biojäätmeid muust prügist,
sest mõtlen alati, kes neid ikka sealt prügi seest eraldab või kaevab.
Teine asi on muidugi prügi väljaviimine.
Kes teie peres prügi välja viib?
Teete te seda kordamööda?
Ja kas biojäätmed viiakse välja alles siis,
kui keegi enam nende haisu välja ei kannata?
Võin rääkida omast kogemusest...
Vaimsete jäätmete näol on aga küll sageli nii.
Me kogume kõikvõimalikku mõttetut saasta oma eludesse
ja soovime siis, et Jumal annaks meile prügišahti, kust need alla lasta.
Vanasti olid korrusmajades prügišahtid - igal korrusel oma,
kust sai prügi alla lasta suurde konteinerisse, kust see ära viidi.
Tänapäeval neid enam suurt palju ei ole,
kuigi võiks isegi olla, sest see oleks palju lihtsam.
Tänapäeval peab oma haisva prügi viima liftiga õue peale.
Kui kusagil kõrges korrusmajas elad.
Kuidas aga käib meie hinge "jäätmekäitlus"?
Kuidas sina oma hinge jäätmete eest hoolt kannad?
Kogud sa aasta läbi suure hulga patte,
mille siis korra aastas Jumala õlule heidad?
Eristad sa patte ja kas neid üldse peakski eristama?
Lähevad nad ju kõik sinna suurele Jumala prügimäele,
kus ilutseb suur silt: "Sonkimine keelatud!"
Täna räägime vaimuliku elu jäätmekäitlusest,
nii et tere tulemast liituma meiega!
VARAAIT
Jumala seisukohalt pole pattude eristamine oluline,
kuid julgen väita, et meie seisukohalt küll.
Sageli öeldakse, et pole olemas suuri ja väikesi patte,
vaid et kõik on ühtaegu suured patud Jumala ees.
Ühest küljest nii ongi,
kuid teisalt on erinevatel pattudel erinevad tagajärjed.
Osad patud põhjustavad nii meile endile kui teistele
rohkem valu kui mõned teised.
Ühtlasi ütleb Piibel, et Jumal on õiglane Jumal.
Iga karistuse suurus on alati võrdeline patu suurusega.
Johannese 19:11 ütles Jeesus Pilaatusele järgmist:
Sinul ei oleks mingit meelevalda minu üle,
kui see poleks sulle antud ülalt.
Seepärast on suurem patt sellel, kes minu on andnud sinu kätte.”
Või Heebrea kirjas 10:29 öeldakse järgmist:
"Kui palju rängema nuhtluse väärib siis teie arvates see,
kes Jumala Poega on jalgadega tallanud
ega ole pühaks pidanud lepingu verd, millega ta on pühitsetud,
ja kes on teotanud armu Vaimu?"
Kui palju rängem karistus...
Ehk siis patul ja patul on vahe.
Kolmas põhjus, miks on oluline eristada oma patte,
on selles, et kui me kunagi ei taju oma pattude suurust,
siis me ka ei õpi oma vigadest.
Me ei õpi tajuma oma patusust
ega seda, mis hävitab nii meid endid kui me lähedasi.
Võib juhtuda sedagi, et me hakkame paluma andeks asju,
mida iseenesest ei peaks andeks paluma.
Sest võib-olla vajame mõnes vallas pigem paranemist kui meeleparandust.
Seetõttu ongi oluline teadvustada, mida me Jumala ees tunnistame?
Rääkida asjadest nii nagu nad on.
Oleme vahel nagu väikesed lapsed, kes kibekiiresti andeks paluvad,
et vältida suuremat karistust.
On ju nii?
Seetõttu, kui laps tuleb ja ütleb: "Palun vabandust, palun vabandust!",
küsivad emad-isad: "Mille pärast sa üldse vabandust palud?"
Seetõttu on ka vaimses jäätmekäitluses põhjust
teha vahet erinevate asjade vahel.
Samas aga on oluline meeles pidada,
et lõppeks võib siiski visata kõik patud Jumala suurde prügišahti
ja saada need andeks.
VARAAIT
Apostel Paulus kirjutab Rooma kirja 6-ptk's järgmist:
"Sest patu palk on surm,
aga Jumala armuand on igavene elu Kristuses Jeesuses, meie Issandas."
Heebrea kirjas 12:1 aga öeldakse:
"Seepärast ka meie, kelle ümber on nii suur pilv tunnistajaid,
pangem maha kõik koormav ja patt, mis hõlpsasti takerdab meid,
ja jookskem püsivusega meile määratud võidujooksu!"
Inimlikult mõtleme sageli, et halvim, mis meiega juhtuda võib,
on kas surm või haigus; pankrotti minek, lahutus või üksindus.
Kuid see pole sugugi mitte kõige hullem asi.
Kõige hullem on see, kui me süda paadub suhtes Jumalaga.
Kui me harjume patuga ja muutume vaimselt immuunseks.
Inimese loomupärane kalduvus on võtta pattu väga kergelt.
Piibli kohaselt pole aga patt mingi kõõm,
mille võid õlalt maha pühkida.
Patt pole ka haigus, mida saaks õige ravimiga välja ravida.
See pole ka meelevald,
kus õigeid sõnu kasutades see välja ajada.
Patt on see, mis hävitab,
muutes inimese olemise üsna kiiresti tuimaks ja sandiks.
See hävitab nii koduseinte vahel kui aias.
Patt muudab inimese maailmapilti -
see, mis enne oli must-valge, muutub märkamatult halliks
ja enam ei tehta vahet absoluutse hea ja halva vahel;
selle vahel, mis õige või vale.
Patt mässib inimese mõtted endasse ja hakkab neid juhtima.
Seetõttu, kui me ei mõista pattu hukka oma elus, hakkab see meid juhtima.
See hakkab juhtima me loogikat
ja meil tekkib vajadus käänata tõde selliseks,
et moraalsetel valikutel polegi enam suurt palju tähtsust.
Ühtlasi tahab patt tuua alati kaasa teisi kaaskondlasi - teisi patte.
Patt viib meid alati kaugemale Jumalast.
Võime vahel mõelda, miks mõni me sõpradest või tuttavatest
loobus oma usust Jumalasse? Miks ta tegi nii või naa?
Miks ta ometi oma abikaasa maha jättis?
Põhjusi otsitakse kas vanematest või nende puudumisest;
kasvatusest või selle puudumisest; sõpradest või nende puudumisest.
Vaesusest, rikkusest või millest iganes muust asjast.
Kuid peamine põhjus Jumalast loobumisel
on alati inimese isiklikus patus.
Selles, et patt on teadlikult lastud oma ellu.
Patt hävitab alati! Vähemalt midagi.
See viib alati kaugemale Jumalast, kuni lõpliku lahutatuseni välja Temast,
kui oma pattu ei tunnistata ega hüljata.
Kuidas aga siis patust lahti saada?
Piibel ütleb Õpetussõnades 28:13
"Kes oma üleastumisi varjab, ei jõua sihile,
aga kes neid tunnistab ja need hülgab, leiab armu."
Selles salmis on öeldud vähemalt 3 olulist asja.
Esiteks: inimene ei peaks varjama oma patte Jumala ees.
Patu varjamine ja nö vaiba alla pühkimine,
ei lahenda seda probleemi, mille patt me ellu on toonud.
Teiseks: oma patud tuleb tunnistada Jumalale.
See on ainuke, toimiv ja pädev patu käitlemise viis.
Kolmandaks: pattude andekssaamine on tingimuslik.
See eeldab oma patu tunnistamist ja selle hülgamist.
Tahet seda pattu enam mitte teha.
Sest me ei saa loota pattude andestust
ilma valmiduseta loobuda patustamisest.
Seetõttu eeldabki andessaamine seda, et me tunnistame oma "jäätmed" üles
ja heidame need seejärel Jumala prügikonteinerisse.
Andeksandmine on tingimusteta vaid ses mõttes,
et kes iganes tunnistab üles ükskõik, millise patu
ega soovi seda enam teha,
saab kohe kindlasti andeks.
Jumal on võrdselt armuline 100% kõigi jaoks.
1 Johannese 1:5-6 on öeldud:
"Ja see on sõnum, mida me oleme kuulnud temalt
ja kuulutame teile:
Jumal on valgus, ja temas ei ole mingit pimedust.
Kui me ütleme: Meil on osadus temaga”,
kuid käime pimeduses, siis me valetame ega tee tõtt."
Piibel võrdleb patus elamist pimeduses elamisega.
Jumal on valgus
ja Temaga koos olev inimene ei saa elada pimeduses.
Kui keegi ütleb, et ta usub Jumalasse, siis ta peaks elama valguses.
St. pimeduse hülgamist oma elus.
St. Jumala tahte kohaselt elamist.
1 Johannese 1:7-10
"Aga kui me käime valguses, nõnda nagu tema on valguses,
siis on meil osadus omavahel
ning Jeesuse, tema Poja veri puhastab meid kogu patust.
Kui me ütleme: Meil ei ole pattu”, siis me petame iseendid
ja tõde ei ole meis.
Kui me oma patud tunnistame, on tema ustav ja õige,
nõnda et ta annab andeks meie patud ja puhastab meid kogu ülekohtust.
Kui me ütleme: Meie ei ole patustanud”,
siis me teeme tema valetajaks ja tema sõna ei ole meis."
Valguses käimine tähendab seda,
et me tunnistame Jumalale oma patud.
Ja Jumal on lubanud anda andeks.
Meil on iga uue aastal algul kombeks anda uusaasta lubadusi
ja puhastada end kogu vana aasta taagast.
Selles pole midagi halba.
Sest pole ühtegi pattu, mida Jumal ei saaks andestada,
kuna Ta on ustav ja alati andestav, puhastades meid kõigest patust.
Sa võid nüüd mõelda: "No ma tean seda kõike!
Aga mis siis saab,
kui korra andeks saanud pattu uuesti langen?"
Sest ütle ju 1 Johannese 3:9, et:
"Ükski, kes on sündinud Jumalast, ei tee pattu,
sest Jumala seeme püsib temas ja ta ei saa teha pattu,
sest ta on sündinud Jumalast."
Kuidas siis on?
Kas ma saan andeks ka sellise patu, mis kord juba andestatud,
kuid millesse uuesti langesin?
Suure tõenäosusega oleme me kõik seda kogenud.
Kuid äsja loetud piiblisalm tundub väitvat,
et korduva patu puhul pole enam mingit armu.
Nimetatud salmis viidatakse patule kui kestvale tegevusele
ehk siis jätkuvale patustamisele.
Ehk siis Johannes viitas pidevale patustamisele
ja patus elamisele, mitte hetkelisele patu tegemisele.
Inimene, kes usub Jeesusesse, ei taha elada patus;
ta on kui lambatall,
kes sopa sisse sattudes tahab sealt kiiresti välja saada.
Vastupidiselt seale, kes tunneb end poris vägagi hästi;
keerab veel külgegi seal ja lööb kärsa maasse,
nautides oma olemist täiega.
Kuid kristlane ei ole mingi põrsas, vaid tall.
1 Johannese 2:1-2 on öeldud sedagi:
"Mu lapsed, seda ma kirjutan teile, et te ei teeks pattu.
Aga kui keegi patustab, siis on meil eestkostja Isa juures,
Jeesus Kristus, kes on õige,
ning tema on lepitusohver meie pattude eest,
kuid mitte üksnes meie, vaid ka terve maailma pattude eest."
Siin räägitakse jälle ühekordsest, mingil hetkel tehtavast patust.
Ehk siis kristlane peaks vältima pattu, kuigi see alati ei õnnestu.
Samas aga, kui see siis pole õnnestunud,
saame tulla oma Isa ette, tunnistada oma patud
ja visata kõik oma "jäätmed" Tema konteinerisse.
Küsimus pole selles, kui osavalt sa oma "jäätmeid" käitled,
vaid selles, kas tahad heita need Jumala konteinerisse või mitte.
Me keegi pole selle ala meistrid.
Me kõik oleme teinud midagi, mis on juba kord andeks saadud.
Kuid kui me tahame lõplikult mõnest patust lahti saada
ja palume selle pärast andestust, siis Jumal kindlasti ka andestab.
Ühtlasi ei pea Ta meeles neid patte, mis meile juba kord andestatud on.
Johannes rõhutab väga selgelt, et võime uskuda sellesse.
Jeesus ise kaitseb meid ja räägib meie eest;
Tema, kes Ta on lepitanud kõik meie patud.
Seetõttu võid seda täiega julgusega uskuda ka enda jaoks.
Samas ei puuduta see vaid usklikke,
vaid ka neid, kes pole eales varem midagi andeks palunud või saanud.
Kui tahad mõnest patust lahti saada,
siis tea, et tänu Jeesusele on see juba andeks antud.
Ja Jumal aitab sind igapäevaselt seista vastu patule.
VARAAIT
Apostel Paulus kirjutab Rooma kirja 8 ptk lõpus:
"Kes võib meid lahutada Kristuse armastusest?
Kas viletsus või ahistus või tagakiusamine
või nälg või alastiolek või hädaoht või mõõk?
Nagu on kirjutatud: Sinu pärast surmatakse meid kogu päeva,
meid koheldakse nagu tapalambaid.”
Kuid selles kõiges me saame täieliku võidu tema läbi,
kes meid on armastanud.
Sest ma olen veendunud, et ei surm ega elu, ei inglid ega peainglid,
ei praegused ega tulevased,
ei väed, ei kõrgus, ei sügavus ega mis tahes muu loodu
suuda meid lahutada Jumala armastusest,
mis on Kristuses Jeesuses, meie Issandas."
Jeesuse lepitustöö ja vere tõttu jääb halb alati selja taha.
Tänu Jeesuse lepitustööle
võime kogeda Jumala täiuslikku armastust,
nii et parim on alati veel ootel!
Võid võtta täie kindlusega vastu kõik selle,
mida Jeesus tegi ristipuul -
Ta kandis sinna kõik sinu patud ja need on juba lepitatud.
Nende eest on makstud piisav hind
ja Jeesuse tõttu ei saa miski lahutada sind Jumala armastusest.
Mitte miski ega mitte keegi!
Jeesusega koos on parim alati ootel!
Mida see aga praktikas tähendab?
Seda, et võid heita Jumala suurde prügikonteinerisse
selle ühe asja või need asjad, mis on valed
ja uskudes Jeesuse nimesse, sa saad need andeks.
Võid alustada täiesti puhtalt lehelt.
Samas võib meil vahel olla koormaid,
mida me ei jaksa üksi sinna konteinerisse vinnata.
Need on liiga rasked ja omast jõust jääb vajaka.
Sel juhul vajame sõpra, mõnda usklikku,
kes aitaks meil heita selle koorma sinna konteinerisse.
Me vajame teist usklikku, kes kuulaks ja mõistaks meid
ning kuulutaks Jeesuse nimel me patud andeks,
julgustades haarama kinni Jumala armust.
Seetõttu tasuks rääkida mõne sõbra või kogenenuma kristlasega,
sest on äärmiselt tähtis saada endast välja kõik koormad.
Kuid eriti kergendav on kuulda, et kõik on andeks antud
ja üheskoos heita see raske koorem sinna põhjatusse prügikonteinerisse.
Palvetagem koos.
Tänu Sulle, Jeesus, et oled andestanud kõik meie patud
ja meil on vaba pääs konteinerile, kuhu heita kõik, mis meid vaevab.
Anna meile jõudu heita oma koormad ära
või leida keegi sõber appi või olla ise abiks,
loobumaks koormatest, mis kuuluvad Jumalale.
Tänu Sulle, Jeesus, et Sinu nimel on kõik me patud andeks antud!
Aamen.
Tänud olemast koos meiega!
Soovides toetada TV7 tööd, võite helistada 900 1777 (7 eur) Aitäh!
Me jätkame uute osadega taas 2 nädala pärast.
Seniks aga hääd pärituult ja näeme jälle! Kõike head!
Tõlge: Anne-Ly Raukas