VARVET
Välkommen med till programmet!
Vi möter dagligen otaliga valsituationer.
En stor del av dem är sådana -
att det inte är fråga om rätt eller fel.
Jag väljer vilken jacka jag tar på -
eller om tar jag bussen, bilen eller cyklar; -
om jag ska svara på sms eller mejl eller inte, eller när jag svarar.
Visst kan man göra även dessa till moraliska frågor -
men i de flesta fall behövs endast praktiskt tänkande och -
sunt bondförnuft.
Vi möter ändå alla situationer som kräver ett moraliskt val -
vare sig vi vill det eller inte.
Vi vet inte alltid hur vi ska göra.
Ska vi säga "ja" eller "nej"?
Också den kristne möter i sitt liv överraskande situationer -
då man helt enkelt inte hinner tänka efter.
Bibeln uppmanar oss att tänka efter på förhand -
hur Gud skulle önska att vi handlade.
I synnerhet i situationer som kräver moralisk ryggrad, -
situationer där det är fråga om rätt eller fel.
Vi borde tänka ut på förhand var de gränser går -
som vi inte till något pris går med på att överskrida.
Annars står vi inför en problematisk situationsetik.
Vi handlar enligt hur det känns bäst eller -
väljer det som är till störst nytta för oss.
Vår moral har för vana att töja på sig.
Vid landsvägen finns det på vissa ställen upphöjningar -
som bilens däck reagerar på på ett otrevligt sätt.
Ifall jag kör för mycket åt höger -
så skakar bilen och däcken för oljud.
Den här "kantskrynklan" fungerar riktigt bra som varningssignal.
Den ruskar lämpligt liv i en igen, om man håller på att slumra till.
När man närmar sig kanten så väcks man av vibrationen.
Vi behöver liknande gränser i vårt eget liv.
Gränser som varnar oss för att köra i dike i livet.
Vi behöver en moralisk kod.
Vi måste urskilja situationer där det är fråga om rätt och fel -
och på förhand fundera ut hur vi ska handla.
Ju tidigare i livet vi förbinder oss att följa -
rätt principer desto lättare är det att följa dessa senare.
Som kristna måste vi välja hur vi förhåller oss -
till vår tids ideal och tankemodeller.
I Bibeln finns en liten bok -
som tar upp just den här frågan: -
Hur ska jag kunna leva som Guds barn i en -
kultur som är fientligt inställd till Honom?
Bokens svar är: -
Jag kan leva som Guds egen eftersom Gud är Herre över världshistorien.
Makten är alltid och i alla situationer Hans.
Daniels bok berättar om fyra unga män -
som mot sin vilja kom att stå inför svåra val.
Daniels bok börjar så här: -
"I Juda kung Jojakims tredje regeringsår -
kom Nebukadnessar, kungen i Babel, mot Jerusalem och belägrade det.
Och Herren gav Jojakim, kungen i Juda, -
i hans hand liksom en del av kärlen i Guds tempel, -
och Nebukadnessar förde in dem i sin guds hus i Sinears land.
Kärlen förde han in i sin guds skattkammare.
Kungen befallde... Aspenas att han av Israels barn skulle låta hämta -
unga män av kunglig släkt eller av förnäm börd, sådana -
som inte hade något kroppsligt lyte utan var vackra att se på.
De skulle kunna tillägna sig all slags lärdom, vara kloka, -
ha lätt för att lära och vara dugliga att tjäna i kungens palats.
De skulle få undervisning i kaldeernas språk och litteratur.
Kungen bestämde åt dem en viss -
tilldelning för var dag av sin egen mat -
och av det vin han själv drack.
Han befallde att man skulle lära upp dem i tre år -
för att de därefter skulle tjänstgöra hos kungen.
Bland dessa var Daniel, Hananja, Misael och Asarja av Juda stam.
Men förste hovmarskalken gav dem andra namn.
Daniel kallade han Beltesassar, -
Hananja Sadrak, -
Misael Mesak och -
Asarja Abed-Nego." (Dan 1:1-7)
Babyloniens kung Nebukadnessar erövrade södra Israel, -
Juda rike, i två omgångar.
Första gången år 605 f.Kr. efter en lång belägring -
på kung Jojakims tid.
Nebukadnessar tillsatte Jojakim som vice härskare men -
när denne senare gjorde uppror mot Nebukadnessar -
så förstörde de babyloniska trupperna mer eller mindre -
slutgiltigt Jerusalem år 597 f.Kr.
En fråga som judar senare i generationer undrat över är: -
"Varför lät Gud detta hända?
Varför gav Herren Jojakim och hela folket i hans hand?"
Det står i texten att "Herren gav..."
Bibeln låter förstå att orsaken var -
att folket avfallit från Gud.
De vände ryggen åt Gud -
därför fick Herren dem att stanna upp -
med hjälp av en dylik realterapi -
för att senare kunna dra dem tillbaka till Sig.
Alldeles på samma sätt handlar Gud idag -
när det gäller såväl folk som privata kristna.
Gud tillåter svårigheter för att vi ska vakna upp -
och komma tillbaka till Gud.
Under den första erövringen -
fördes en stor del av kärlen i det för judarna -
viktiga templet till Babel.
Naturligtvis också annat, mindre värdefullt.
Vidare fördes en stor mängd av den judiska gräddan till Babel.
Nebukadnessar hade liksom många andra diktatorer -
för vana att bortföra unga män från -
länder han erövrat och utbilda dem till -
blivande ledare för områdena de kommit ifrån -
eller något annat område.
Målet var att skapa en mångkulturell elit i Babel -
vars trofasthet skulle säkras genom allahanda förmåner -
och i synnerhet genom systematisk uppfostran.
Ett slags anpassningsprogram.
Dessa nya ledare skulle vara i nyckelställning -
i styrandet av Storbabylonien.
Kriterierna för hur de blev valda var mycket moderna: -
De utvaldes enligt hur attraktiva de var, -
hur intelligenta de var och hur snabbt de lärde sig.
Samma värderingar är populära också i vår tid.
Om du vill ha ett jobb -
så ska du antingen ha utseende eller utbildning -
- helst både och.
När det finns färre lediga jobb -
är det många som söker butiksjobben.
Vem tror du blir vald till försäljare på det nya köpcentret?
Unga, snygga -
blonda, flinka flickor och pojkar.
Så är det bara.
Även om skönhetsidealet var lite annorlunda på den tiden -
så ville man att den statliga eliten skulle vara representativ .
Träningen av de nya ledarna krävde en målmedveten indoktrinering.
Man styrde åsikterna enligt en viss övertygelse.
Den treåriga babyloniska anpassningen -
innehöll element av äkta hjärntvätt.
Det första är isolering.
Ungdomarna isolerades från folket, släkten, templet, tron.
De gavs en ny referensram och nya vänner.
Tänk dig hur det kändes för de här tonårspojkarna.
Troligen kastrerade man också pojkarna.
De fick ju senare samma beteckning som övriga opererade hovherrar.
Hur isolerar vår tid den kristne?
Ett kristet levnadssätt beskrivs idag som konstigt, motbjudande, -
gammalmodigt, kvalmigt, unket -
och utvecklingsfientligt.
De kristnas gemenskap anses vara sekteristisk och -
istället erbjuder man andra -
egentligen ännu mera sekteristiska sammanhang.
Den kristne lämnas ensam med sin tro.
Till råga på allt är vi själv benägna att hålla oss för oss själva.
Så isolering är det första.
En annan sak är omskolning.
De gavs ett nytt språk och en ny kultur.
De fick lämna den judiska kulturen och hebreiskan och -
fick babyloniernas språk och kultur.
De gavs ett nytt tänkesätt och en ny världsbild.
Människan anpassar sig till vad som helst -
också till lögner när de upprepas tillräckligt länge.
Även vi lever mitt i ett ständigt informationsflöde.
Information som står i öppen konflikt till kristna värderingar.
Denna tids värderingar går emot kristna värderingar -
med en vikt av tusen ton -
såväl då det gäller kultur som språk.
Den tredje faktorn var kompromiss.
Förutom att de isolerades -
och fick en ny identitet, ett nytt språk och ny kultur så -
krävde man kompromisser -
som de egentligen inte var beredda att göra.
Nebukadnessars gud hette Nabu.
Maten, isynnerhet köttet, hade offrats till denne eller andra gudar.
Där fanns också sådant som ansågs orent som griskött och annat.
Pojkarna skulle ha blivit tvungna att sätta sådant i munnen -
som de aldrig smakat och som -
de fått undervisning om redan med modersmjölken att -
aldrig äta för då blev man oren.
Om vi anpassar detta till våra egna liv så kan vi fråga oss -
vilka kompromisser vår tid försöker få de kristna att göra?
Med vilka kompromisser utmanas vi varje dag?
Ju yngre du är och desto flera mojänger du har -
alltså hörlurar och ett ständig informationsflöde...
Facebook och internet, -
musik och filmer står ständigt till tjänst.
Vår tids ungdom och även de äldre -
fyller sin tid med underhållning.
Musik, film, konst, kultur, studier, vetenskap, mat, hobbyer.
Ifråga om dessa utmanas vi ständigt att kompromissa med vår tro.
Därför är det viktigt att fråga sig var gränsen går.
Var drar vi gränslinjen?
Vilken gräns behöver vi bestämma på förhand?
Paulus skrev i Romarbrevet 12:2 så här: -
"Och anpassa er inte efter den här världen, -
utan låt er förvandlas genom sinnets förnyelse, -
så att ni kan pröva vad som är Guds vilja, -
det som är gott och fullkomligt och som behagar honom."
Den fjärde saken -
förutom isolering, ny kultur och kompromiss var en -
sammanblandning av identiteten.
Pojkarna gavs babyloniska namn.
Daniel som betyder "Gud är min domare" -
fick heta Beltsassar -
som betyder "bel må skydda hans ande."
Hanania som betyder ”Jahve har varit nådig" -
fick namnet Sadrak -
som var en förvrängning av mardokgudens namn.
Misael som betyder "Vem tillhör Gud, Jahve?" -
fick namnet Mesak; "Vem är som guden Aku?"
Asaria betyder "Jahve har hjälpt." Han fick namnet -
Abed-Nego alltså "Guden Negos tjänare."
Inget under om pojkarna fick söka sin identitet -
eller om de frågade sig: "Vem är jag?"
Namnet betyder en hel del för en människa.
Vad betyder ditt namn för dig?
I vilken mån styr namnet vår identitet? Ganska mycket.
Många byter namn efter att ha funnit en ny identitet.
Jag har flera bekanta som bytt namn -
när de upplevt att deras identitet stämmer bättre med ett annat namn.
De första kristna hade för vana att byta namn när de kom till tro.
Man fick ett namn som förknippades med ens nya Gud.
Var har din identitet sitt fäste?
Är det i ditt namn?
Har den sitt fäste i Jesus?
Tänk vilket tryck de där pojkarna hamnade under.
Att bli tvungna att foga sig.
Ändå hade de en gräns som de inte var beredda att överträda.
En gräns de på förhand bestämt sig för att inte gå över.
De viktiga är nämligen inte var vi befinner oss -
utan vad som sker i vårt inre.
Den orena maten blev för de här fyra pojkarna -
en absolut gräns.
Det judiska folket befann sig i en ny situation.
Man behövde en ny teologi.
Daniel gav i sin bok ett exempel på var gränsen går.
Den lag som stod i Mose bok var en absolut gräns.
I en historisk situation där församlingen eller -
individen möter påtryckning -
kan en enda sak bli något stort som hela tron står och faller med.
Man lyfter fram något som blir en fråga om liv eller död.
Också vi möter situationer där -
någon faktor blir helt avgörande.
Där vi riskerar förlora hela vår tro vid en kompromiss.
Är du beredd att säga: "Här går gränsen på riktigt.
Längre än så här är jag inte beredd att gå."
Daniel skriver i första kapitlet så här: -
"Gud lät Daniel finna nåd och barmhärtighet -
inför förste hovmarskalken.
Men denne sade till Daniel: -
'Jag fruktar att min herre konungen, ... -
skall finna att ni är magrare än de unga män som är jämnåriga med er.
Ni kommer då att dra skuld över mig inför konungen.'
Då sade Daniel till hovmästaren, -
som förste hovmarskalken satt över -
Daniel, Hananja, Misael och Asarja: -
'Gör ett försök med dina tjänare i tio dagar -
och låt oss få äta grönsaker och dricka vatten.
Jämför oss sedan med de unga män -
som har ätit av konungens mat -
och gör med dina tjänare efter vad du då ser.'
Han lyssnade till deras begäran -
och gjorde ett försök med dem i tio dagar."
Sättet han drog gränsen på är talande.
Han slog inte knytnäven i bordet -
utan bad om en prövotid: "Låt oss pröva på.
Vi gör ett test."
Han litade på att Gud kunde ta hand om honom -
och få dem att gå upp i vikt enligt skönhetsidealet -
endast med hjälp av vegetarisk mat och vatten.
David litade mer på Gud än på dieter.
Han tänkte att Gud kan välsigna också en dylik diet till Sin egen ära.
Gud kan välsigna vilka metoder som helst när vår inställning är rätt.
Även om Daniel visste att han kunde förlora huvudet så -
kastade han sig under Guds beskydd -
utan att stå emot auktoriteterna.
Ett gammalt ordspråk säger att -
jag inte hör vad du säger då ditt liv skriker så högt.
Daniel närmade sig hovherren, sin egen auktoritet -
på ett klokt sätt.
Han hade råd att vara vänlig och säga: -
"Okej! Peace man! Vi tar och kollar upp det."
Det står så här i texten (Dan 1:15-21): -
"Efter de tio dagarna visade de sig vara vackrare... -
och mer välnärda än alla de unga män -
som hade ätit av kungens mat.
Hovmästaren lät dem då också i fortsättningen slippa -
den mat som hade varit bestämd... -
och det vin de skulle ha druckit, och han gav dem grönsaker...
Åt dessa fyra unga män gav Gud kunskap och insikt -
i all slags skrift och vishet, -
och Daniel förstod alla slags syner och drömmar.
När tiden var inne... -
fördes de av förste hovmarskalken inför Nebukadnessar.
Kungen talade med dem, -
och det fanns ingen av dem som kunde jämföras -
med Daniel, Hananja, Misael och Asarja.
De fick då tjänstgöra hos kungen.
Han fann att de i alla frågor som krävde vishet och förstånd -
var tio gånger klokare än någon annan av de -
spåmän och besvärjare som fanns i hela hans rike.
Och Daniel blev kvar där ända till kung Koresh första regeringsår."
Skönhetsidealen förändras.
På den tiden skulle man vara tjock och rund -
medan slankhet och ibland till och med benighet i dag uppskattas.
Detta är bra att minnas när vi bedömer människor.
Vi är alla barn av vår egen tid.
Hur som helst så välsignade Gud -
Daniel och hans vänner såväl till det yttre som mentalt.
De fick kunskap och vishet.
Daniel hade dessutom en alldeles speciell gåva.
Uttydningen av drömmar hade han fått av Gud.
Han hade inte lärt sig det genom att läsa böcker.
Till den kristnes liv hör även idag välsignelse.
Den välsignelsen att Gud är mäktig att ta hand om oss -
även i svåra situationer.
Gud är mäktig att ge oss vishet, -
ge oss Sina gåvor och använda oss.
Men välsignelsens tvillingbror tycks även idag vara lidande.
Jesus uppmanar oss i varje fall att -
först söka Guds rike och Hans rättfärdighet.
Han säger att också allt det andra ska ges till oss.
Dessa fyra män lärde sig sitt livs viktigaste läxa redan som unga.
Pojkarna gjorde sitt val -
redan innan de var på betydande platser.
De drog gränsen redan innan de blev ledare.
De hade en övertygelse som bar dem -
också i svårigheter och knepiga valsituationer.
Jesus sa att vi först ska söka Hans rike och Hans rättfärdighet -
så får vi också allt det andra.
Om vi alltså på förhand beslutar oss för att följa Jesus -
och placera Honom på första plats -
så lovar Gud att ta hand om det andra.
Det är en slags prioritering. Ju tidigare du gör detta beslut -
och handlar enligt det -
desto större välsignelse väntar dig i livet. På riktigt.
Och inte endast till det yttre -
utan främst en inre frid och trygghet.
Det är en visshet om att Jesus har sonat alla mina synder.
Denna visshet är den största välsignelsen i våra liv.
Därför lönar det sig att fundera ut på förhand -
var gränsen går mellan rätt och fel, gott och ont -
i våra egna liv.
Vi tänker efter om gränsen är där Gud skulle vilja dra den.
Är du övertygad om vad som är Guds vilja?
Har vi en övertygelse som springer fram ut Guds uppenbarade sanning -
så driver vi inte med strömmen.
Låt därför Jesus komma in i ditt liv -
och leda dig när du gör dina val i livet.
Han leder dig väl.
Låt oss be tillsammans.
Jesus vi tackar Dig för att Du talat om för oss -
vad som är gott och rätt och fullkomligt i Ditt Ord.
Vi ber att vi var och en i ett så tidigt skede som möjligt -
medvetet får göra beslutet att följa Dig -
och också att på förhand fundera ut vad -
vi ska göra i situationer som gäller rätt och fel.
Herre, ge oss en ryggrad som håller också i svårigheter.
Låt den ryggraden vara Ditt Ord -
och Din goda kärleksfulla vilja.
I Jesu Namn. Amen.
Tack att du var med oss igen i Varvet.
Vi fortsätter med samma tema -
dvs. förhållningsstrategi.
Vill du stöda programmet kan du i Finland ringa 0600-10070 (c. 10 euro).
Konto FI40 1112 3000 3427 89 Ref: 8507 Mottagare: Ristin Tuki ry
Tack att du var med oss. Gud välsigne dig övermåttan!
Hej då!
Stöd Himlen TV7! I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
Swisha din gåva till 123 677 9300
Översättning: Himlen TV7