VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Me kohtame iga päev lugematut arvu valikuid.
Suurim osa neist on sellised, kus pole küsimus õiges või vales,
näiteks, mis värvi pusa ma panen või kas ma kasutan bussi või autot
või jalgratast; kas vastan sellele kõnele, sõnumile või meilile või ei,
ja millal vastan.
Ka nendest küsimustest võib soovi korral teha moraalsed küsimused,
aga suuremas osas oma valikutes vajame natuke mõtlemist
ja lihtsat talupojamõistust.
Me kõik satume ka olukordadesse, mis eeldavad moraalseid valikuid -
tahame või mitte.
Me ei tea alati, kuidas peaks käituma, kas peaks ütlema jaa või ei.
Ka kristlase elus tulevad olukorrad niivõrd ootamatult,
et alati ei jõua mõelda, lihtsalt ei jõua mõelda.
Seepärast õhutab Piibel meid ette mõtlema,
kuidas Jumal soovib, et me käituksime?
Eriti olukordades, mis nõuavad moraalset selgroogu.
Olukordades, kus on küsimus õiges ja vales.
Me peaksime mõtlema varem valmis need piirid, mida pole nõus ületama
mitte mingi hinna eest.
Muidu jääme olukorra eetika armule, tegutseme igaüks viisil,
mis tundub mõnusam
või millest ise kõige enam ühel või teisel moel kasu saame.
Meie moraalil on kombeks venida.
Maanteel, eriti suurematel teedel, on servades kõrgendused,
millele auto rattad reageerivad ebameeldiva värinaga.
Kui ma kaldun liiga paremale, siis rappub kogu auto ja tekitab müra.
Selline äärekorts toimib väga hea hoiatajana.
Just sobivalt raputab ka une minema, kui ollakse tukkuma jäämas.
Me vajame ka oma ellu selliseid piire.
Piire, mis hoiatavad meid oma eluga kraavi minemast.
Me vajame moraalset koodi.
Me peame eristama olukorrad, kus on küsimus õigest ja valest
ja mõtlema juba ette, kuidas neis tegutseda.
Mida varasemal eluetapil end õigete põhimõtetega seome,
seda lihtsam on meil hiljem neid järgida.
Me peame ka kristlastena valima,
kuidas suhtume meie aja ideaalidesse ja mõttemallidesse.
Piiblis on üks väike raamat, mis käsitleb eriti seda küsimust,
kuidas ma saaksin elada Jumala omana Talle vaenulikus kultuuris.
See raamat vastab, et ma võin elada Jumala omana ka raskes ümbruses,
kuna Jumal on maailma ajaloo Issand, Temal on võim alati ja kõigis oludes.
Taanieli raamat räägib neljast noorest mehest,
kes sattusid vastu oma tahtmist silmitsi raskete valikutega.
VARAAIT
Taanieli raamat algab nii:
"Juuda kuninga Joojakimi kolmandal valitsuseaastal
tuli Paabeli kuningas Nebukadnetsar Jeruusalema alla ja piiras seda.
Ja Issand andis tema kätte Juuda kuningas Joojakimi
ja osa Jumala koja riistu, ja ta viis need Sinearimaale oma jumala kotta;
ta viis riistad oma jumala varakambrisse.
Ja kuningas käskis Aspenast, oma kammerteenrite ülemat,
et ta tooks Iisraeli lastest,
niihästi kuninglikust soost kui suursuguste hulgast;
noori mehi, kelledel ei oleks ühtki kehalist viga
ja kes oleksid ilusa välimusega, kes oleksid taibukad kõigis teadusis,
targad ja arusaajad,
ja kes oleksid kõlvulised teenima kuningakojas;
ja neile pidi ta õpetama kaldea kirja ning keelt.
Ja kuningas määras neile igapäevase osa kuninglikust roast ja viinast, mida ise jõi;
ja nõnda pidi neid kasvatatama kolm aastat,
et nad selle järele võiksid astuda kuninga teenistusse.
Ja nende seas olid Juuda lastest Taaniel, Hananja, Miisael ja Asarja.
Ja kammerteenrite ülem pani neile nimed:
ta nimetas Taanieli Beltsassariks, Hananja Sadrakiks, Miisaeli Meesakiks
ja Asarja Abednegoks."
Paabeli kuningas Nebukadnetsar vallutas Iisraeli lõunapoolse osa -
Juuda riigi, kahes osas.
Esmalt aastal 605 enne Kristust,
kuningas Joojakimi ajal pika piiramise tulemusena.
Nebukadnetsar seadis siis Joojakimi asevalitsejaks,
kuid kui see aastaid hiljem tõusis üles Nebukadnetsari vastu,
siis babüloonlased hävitasid Jeruusalemma lõplikult 597 a eKr.
Üks paljudest juudi rahva hilisemaid sugupõlvi vaevanud küsimusi on,
et miks Jumal lubas nii juhtuda?
Miks Issand andis Joojakimi ja kogu rahva tema kätte?
Sest teks ütleb, et Issand andis.
Piibel laseb mõista, et põhjuseks oli Juuda rahva taganemine Jumalast.
Nad pöörasid Jumalale selja ja seepärast Jumal peatas nad
sellise reaalteraapiaga, et neid tagasi enda juurde tõmmata.
Ja samasuguseid võtteid kasutab Jumal ka tänapäeval
nii rahvaste kui ka üksikute kristlaste puhul.
Jumal lubab meil sattuda raskustesse,
et me ärkaksime ja tuleksime tagasi Jumala juurde.
Esimese vallutuse ajal
viidi suur osa juudi rahvale olulisi templi riistu Paabelisse
ja muidugi palju muud, millel vähegi väärtust oli.
Lisaks viidi Paabelisse ka suur osa juudi tarkusest ja koorekihist.
Nebukadnetsaril nagu ka teistel diktaatoritel,
oli kombeks viia noori mehi oma maale ja koolitada neist tulevasi juhte
nendele aladele, kust nad olid tulnud või siis mõnele teisele piirkonnale.
Eesmärgiks oli luua Paabelisse mitmerahvuseline eliit,
kelle ustavus tagatakse lisaks erinevatele soodustustele
ka süstemaatilise kasvatusega, erilise kohanemisprogrammiga.
Need uued juhid oleksid võtmepositsioonil tugeva valitsusega
Suur-Babüloonia loomisel.
Nende valikukriteeriumid olid väga tänapäevased -
neid valiti selle järgi, kui hea välimusega, kui targad ja õpihimulised nad olid.
Neid samu väärtusi soositakse ka meie ajal.
Kui tahad head töökohta - peab sul olema kas välimus või koolitus
ja meelsamini mõlemad.
Kui töökohti on vähe ja näiteks poodi on palju kandidaate,
siis ütle, keda valitakse uue ostukeskuse müüjateks?
Noori, hea välimusega, blonde, osavaid neide ja noormehi.
Nii see lihtsalt käib.
Ehkki ilukriteeriumid olid tollal teistsugused,
oli esinduslikkus kõva sõna riikliku eliidi loomisel.
Uute juhtide koolitamine eeldas teadlikku indoktrinatsiooni -
ühepoolset arvamuse suunamist teatud veendumuse kohaselt.
See 3-aastane Babüloonia koolitusaeg sisaldas ehtsaid ajupesu elemente.
Esimene oli eraldamine - noored eraldati rahvast, suguvõsast,
templist, usust.
Neile anti uus vaatenurk, uued sõbrad.
Kujutle, kuidas need teismelised poisid ennast tundsid.
Tõenäoliselt poisid ka kastreeriti,
sest hiljem kasutatakse nende kohta sama nimetust
nagu teistegi lõigatud õukondlaste kohta.
Kuidas see aeg eristab kristlasi?
Kristlikku elu kirjeldatakse meie ajal kummalise ja vastumeelsena,
vanaaegsena ja umbsena, läppanuna ja uuenduste vastasena.
Kristlaste ühtsust nähakse usulahkudena ja asemele pakutakse muid,
tegelikult veel enam usulahkudele iseloomulikke ühendusi.
Kristlane jäetakse üksi oma usuga
ja kõigele lisaks on meis endis kalduvus jääda üksi.
Eraldamine on esimene samm.
Teine, mis on sellega seotud, on uus koolitus -
poistele antakse uus keel, uus kultuur.
Juudi kultuur ja heebrea keel pidid maha jääma
ja asemele anti uus kultuur ja babüloonia keel.
Neile anti uus mõtteviis ja uus maailmapilt.
Inimene kohaneb millega tahes,
ka mistahes valega, kui seda korratakse piisavalt kaua.
Ka meie elame pideva informatsiooni keskel;
informatsiooni, mis on avalikult vastuolus kristlike väärtustega.
Selle aja väärtushinnangud on kristlase vastu tuhande tonnise jõuga
nii kultuurilistes kui ka keelelistes asjades.
Kolmas asi oli kompromiss.
Lisaks sellele, et neid eraldati
ja nad said uue identiteedi, uue keele ja kultuuri,
nõuti neilt ka kompromisse - selliseid, mida nad polnud valmis tegema.
Nebukadnetsari jumal oli Nabu - kogu toit ja eriti liha ohverdati talle.
Selle hulgas oli ka juutide jaoks kõlbmatut liha - siga ja muud.
Poisid pidid, või nad oleksid pidanud pistma suhu midagi sellist,
mida polnud kunagi maitsnud
ja mille kohta olid õppinud emapiimast alates,
et seda ei panda mitte kunagi suhu, et see roojastab.
Suur küsimus meile, kui kohandame seda oma elus,
et mis on selle aja kompromissid, mida see üritab saada kristlasi tegema?
Mis on need kompromissid, mida meile iga päev esitatakse?
Mida noorem oled ja mida enam on juhtmeid kõrvas
- mõtlen kõrvaklappe ja infotulva -
on facebook, internet ja pidev muusika ja filmid.
Tänapäeva noored ja ka vanemad täidavad oma elu meelelahutusega,
meist on saanud meelelahutuse suurtarbijad.
Muusika, filmid, kunst, õppimine, teadus, toit, harrastused -
kõigis neis kutsutakse meid pidevalt kompromissile meie usu suhtes.
Seepärast on tähtis küsida, kust läheb piir? Kuhu tõmbame piiri?
Kust läheb see piir, mida peaks ette otsustama nagu alguses rääkisin?
Paulus kirjutab Roomlaste kirja 12.peatüki 2.salmis:
"Ja ärge saage selle maailma sarnaseks,
vaid muutuge teiseks oma meele uuendamise teel,
et te uuriksite, mis on Jumala hea ja meelepärane ja täieline tahtmine."
Neljas asi lisaks eraldamisele, uuele kultuurile ja kompromissile,
oli identiteedi segi ajamine.
Poistele anti Babüloonia nimed:
Taaniel, mis tähendab: "Jumal on minu kohtumõistja",
sai nimeks Beltsassar, mis tähendab: "Beel kaitsku tema hinge".
Hananja, mis tähendab: "Jahve on olnud armuline",
sai nimeks Sadrak, mis oli väänatud Mardok jumala nimest.
Miisael, mis tähendab: "kes kuulub Jumalale ehk Jahvele"
sai nimeks Meesak, kes on nagu Aku jumal.
Asarja tähendas "Jahve on aidanud",
sai nimeks Abednego ehk "Nego jumala teenija".
Pole ime, et poiste identiteet oli kadunud,
pole ime, et nad pidid küsima: "Kes ma olen?",
sest nimi tähendab inimesele üsna palju.
Mida sinu nimi sulle tähendab?
Kui palju juhib nimi meie identiteeti? Üsna palju.
Paljud vahetavad nime, kui on leidnud uue identiteedi.
Mul on mitu tuttavat, kes on vahetanud nime,
tundes, et nende identiteet on ühele nimele lähemal kui teisele.
Näiteks oli algkristlastel komme vahetada usule tulles nime.
Uue Jumalaga saadi nimi, mis oli Temaga seotud.
Kuhu on kinnitunud sinu identiteet?
On see kinnitunud sinu nime külge või on see kinnitunud Jeesusesse?
VARAAIT
Mõtle, millise surve alla need poisid sattusid,
pidades sundkorras kohanema.
Siiski oli neil piir, mida nad polnud valmis ületama;
piir, mille suhtes nad olid juba varem otsustanud,
et sellest kaugemale ei minda.
Nimelt pole tähtsaim see, kus me oleme, vaid see, mis meie elus toimub.
Roojase toidu söömisega
tuli nende nelja noore mehe juures ette ületamatu piir.
Juudi rahvas oli täiesti uues olukorras, vajati uut teoloogiat.
Taaniel andis oma raamatus eeskuju, kust läheb piir.
Moosese raamatusse kirjutatud seadus oli tingimatu piir.
Mingis ajaloolises olukorras,
kus kogudus või üksikisik kohtab maailma survet,
võib ühest asjast tulla selline suur asi, et kogu usk põrkub tagasi,
et sellest tõuseb või tõstetakse elu ja surma küsimus.
Ka meie elus tuleb ette olukordi, kus mõni asi saab täiesti määravaks;
kus kompromissiga seame ohtu kogu oma usu.
Oled sa valmis ütlema, et siin on piir?
Tõsiselt, siit läheb piir ja sellest kaugemale pole ma nõus minema.
VARAAIT
Taaniel kirjutab oma raamatu 1. peatükis:
"Ja Jumal laskis Taanieli leida heldust ja armu kammerteenrite ülema ees.
Aga kammerteenrite ülem ütles Taanielile:
"Ma kardan, et mu isand kuningas, kes on määranud teie roa ja joogi,
näeb siis teie palged olevat viletsama välimusega
kui teistel teieealistel noortel meestel,
ja nõnda te viite mu pea hädaohtu kuninga ees!"
Siis ütles Taaniel ülevaatajale, kelle kammerteenrite ülem oli määranud
Taanielile, Hananjale, Miisaelile ja Asarjale:
"Tee ometi oma sulastega kümme päeva katset
ja meile antagu taimetoitu süüa ja vett juua.
Siis vaadatagu sinu juuresolekul meie välimust
ja nende noorte meeste välimust, kes söövad kuninglikku rooga,
ja talita siis oma sulastega, nagu sa heaks arvad!"
Ja ta kuulas neid selles asjas ning katsetas nendega kümme päeva."
Viis, kuidas Taaniel tõmbas piiri ümbritseva kultuuri vahele, on kõnekas.
Ta ei löönud rusikat lauale vaid palus katseaega -
teeme katset, vaatame, kotrollime, teeme proovi, testime.
Ta teadis, et Jumal suudab tema eest hoolt kanda
ja toita neid vastavalt iluideaalidele ka ainult taimetoidu ja veega.
Taaniel lootis enam Jumala peale kui dieedile ja sellele,
et Jumal suudab ka sellist dieeti enda auks õnnistada.
Jumal võib õnnistada igat kunsttükki, kui meie suhtumine on õige.
Ja ehkki Taaniel teadis, et ta võib kaotada pea sellise jultumuse eest,
toetus ta teadlikult Jumalale, autoriteete solvamata.
Siin tuleb küll meelde see vana ütelus:
"Ma ei kuule mida sa räägid, kui su elu karjub nii kõvasti."
Taanieli viis, kuidas ta lähenes kammerhärra autoriteedile, oli tark
ja ta võis olla sõbralik ning öelda: "Rahu, mees, vaatame."
Tekst ütleb:
"Ja kümne päeva pärast näis nende välimus ilusam ja ihu lihavam
kui ühelgi neist noortest meestest, kes sõid kuninglikku rooga.
Siis ülevaataja võttis ära nende roa ja nende joodava viina
ja andis neile taimetoitu.
Ja Jumal andis neile neljale noorele mehele
tarkust ja taipu igasuguses kirjas ja teaduses,
ja Taaniel sai aru igasuguseist nägemusist ja unenägudest.
Ja kui need aastad olid möödunud,
millede järele kuningas oli käskinud neid ette tuua,
tõi kammerteenrite ülem nad Nebukadnetsari ette.
Ja kuningas rääkis nendega, ja nende kõigi hulgast ei leidunud
Taanieli, Hananja, Miisaeli ja Asarja sarnast;
nõnda tulid nad kuninga teenistusse.
Ja kõigis teaduse ja tarkuse asjus, milledes kuningas neid küsiteli,
leidis ta nad olevat kümme korda üle kõigist ennustajaist ja nõidadest,
kes olid kogu ta kuningriigis.
Ja Taaniel jäi sinna kuningas Koorese esimese aastani."
Iluideaalid muutuvad. Kui tollal hinnati lihavust ja ümarust,
siis meie aja ideaaliks on saledus ja vahel isegi kõhnus.
Seda on hea meeles pidada,
kui hindame inimesi oma aja väärtustest lähtudes,
kuna me kõik oleme oma aja lapsed.
Igatahes õnnistas Jumal Taanieli ja ta kaaslasi
nii väliselt kui ka vaimulikult - nad said tarkust ja taipu.
Lisaks oli Taanielil täiesti eriline and - unenägude seletamine,
mis oli Jumalalt saadud ja mitte raamatutest õpitud oskus.
Kristlase ellu kuulub ka täna õnnistus.
Õnnistus, et Jumal on suuteline kandma hoolt meie eest
ka rasketes oludes.
Jumal suudab anda meile tarkust, anda ande ja kasutada meid.
Selle õnnistuse kaksikvend paistab ka täna olevat kannatus.
Jeesus igatahes manitseb meid otsima esmalt Jumala riiki ja Tema õigust.
Ta ütleb, et ka kõik muu antakse teile.
Need neli meest õppisid elu olulisima õppetunni juba noorte poistena.
Poisid tegid valiku juba enne, kui olid tähtsatel kohtadel.
Nad tõmbasid piiri veel enne, kui neist said juhid.
Neil oli veendumus, mis kandis neid ka rasketes kohtades, kehvades valikutes.
Jeesus ütles seda nii, et otsige esiti Jumala riiki ja Tema õigust,
siis kõik muu antakse teile pealegi.
Ehk siis kui me juba varem otsustame järgida Jeesust
ja seada Ta esimeseks meie elus, siis Jumal lubab kanda hoolt ka muu eest.
See on teatud laadi prioriteetide seadmine.
Mida varem sa selle otsuse teed ja selle poole sirutud,
seda õnnistatum elu sind ootab, päris tõsiselt.
See õnnistus pole vaid väline, aga ennekõike sisemine rahu ja turvalisus,
see on teadmine, et Jeesus on lepitanud kõik minu patud.
See teadmine on meie elu suurim õnnistus.
Seepärast nagu alguses rääkisin, tasub mõelda ette,
kust läheb piir õige ja vale, hea ja kurja vahel meie oma elus.
Hea oleks mõelda, kas see piir on seal, kuhu Jumal tahab selle tõmmata?
On sul kindlus selles, mis on Jumala tahe?
Kui meil on kindlus
ja kui see kindlus tõuseb Jumala ilmutatud tõest,
siis ei vii vool meid kaasa.
Seepärast luba Jeesusel tulla oma ellu ja juhtida sind elu valikutes.
Ta juhib sind hästi.
Palvetame koos!
Jeesus, täname sind, et oled ilmutanud oma Sõnas,
mis on hea, mis on õige ja täiuslik.
Palume, et igaüks meist võiks võimalikult vara ja teadlikult
otsustada järgida Sind ja praktikas juba ette otsustada,
mida me teeme neis olukordades, kus peame valima õige ja vale vahel.
Issand, anna meile selgroogu, mis peab vastu ka rasketes olukordades.
Luba, et selgrooks oleks Sinu sõna ja Sinu hea, armastav tahe,
Jeesuse nimel, aamen!
Aitäh, et olid taas "Varaaita" vaatamas!
Me jätkame samal teemal jälle kahe nädala pärast.
Soovides toetada TV7 tööd
või kanda sulle sobiva summa TV7 pangakontole
või helistada 900 1777 (hind 7 eur) Sinu toetusel on suur kaal. Aitäh!
Aitäh, et olid vaatamas!
Jumal õnnistagu sind rohkelt.
Nägemist!
Tõlge: Ülle Kapanen