VARAAIT
Mis siis, kui sa jääd töötuks?
Või kuuled, et sul on surmaga lõppev haigus?
Või kui su laps või abikaasa jääb raskelt haigeks?
Või kui su kaasa läheb ühtäkki oma teed?
Või kui muutub alkohoolikuks?
Või kui su laps satub valesse seltskonda?
Mis siis, kui tuleb pankrot ja sa pead loobuma oma majast ja autodest
ja suvilast ja paatidest ja haagissuvilast?
Mis siis, kui su maine valatakse avalikult kohalikus lehes poriga üle?
Või mis siis, kui facebookis levib sinu kohta mingi imelik jutt?
Aga mis siis, kui juhtub midagi väga halba?
Osa meist keeldub isegi mõtlema sellise võimaluse peale.
Minuga ei või sedasi juhtuda.
Õnnetused tabavad teisi.
Keeristormid möllavad lõunas, maavärinad mandrite vahel ja
epideemiad on vaestes riikides.
Põhjala on nagu linnupesa, kuhu maailma kurjus lihtsalt ei ulatu.
Teised on jällegi õpetatud selliseks õnnetuste magnetiteks -
kui mingi asi võib minna nässu, siis see läheb nässu ja kindlasti
minu elus ja kõik need asjad lähevad nässu samaaegselt.
Me oleme juba ette valmis vastu võtma kõige hullemat varianti ja
tõdeme, et ma ju teadsin, et nii läheb, ma ju teadsin.
Selline inimene kardab kõige hullemat ega isegi julge loota parimat.
Selles sarjas käib jutt teatud reaalsusteraapiast.
On tähtis kohata reaalsust sellisena nagu see on.
On tähtis küsida ka selliseid küsimusi, mida meelsasti väldiksime.
Eelmisel korral küsisime koos Pasi Turuneniga raske küsimuse -
aga mis siis, kui Jumalat pole olemas.
Me ei saa põgeneda elu reaalsuse eest heleroosasse unne.
Halbu asju juhtub ka heade inimestega.
Sellest räägime sel korral Varaaidas ja tore, et oled vaatamas.
Kui sul on Piibel, siis võta see välja ja tee lahti Iiobi raamat.
Sealt võid jälgida ja kui tahad, võid teha ka märkmeid.
Tore, et oled vaatamas!
VARAAIT
Piibli vanimas raamatus räägitakse mehest, kelle elus toimus peaaegu
kõige hullem, mis võib juhtuda.
Iiob oli laitmatu mees, nii laitmatu kui inimlaps üldse võib olla.
Ta oli ka väga rikas mees ja väga mõjuvõimas mees.
Ta oli vaga ja ta elu oli eeskujuks kõigile inimestele nii lähedal
kui kaugel.
Iiobi raamatu 1.peatüki salmides 1-3 ütleb tekst:
"Uusimaal oli mees, Iiob nimi. See mees oli vaga ja õiglane, ta kartis
Jumalat ja hoidus kurjast.
Temale sündis seitse poega ja kolm tütart. Tema karjas oli seitse tuhat
pudulojust, kolm tuhat kaamelit, viissada paari härgi, viissada
emaeeslit, ja tal oli väga palju peret; see mees oli rikkaim
kõigist hommikumaalasist."
Inimeste meelest oli Iiob viimane, kes oli õnnetused ära teeninud.
Ja siiski kaotas ta mõne minuti jooksul oma elus peaaegu kõik
ilma oma süüta.
13. salmist edasi jätkub tekst:
"Ja ühel päeval, kui ta pojad ja tütred olid söömas ja viina joomas
oma vanima kojas, tuli käskjalg Iiobi juurde ja ütles:
"Härjad olid kündmas ja emaeeslid nende kõrval söömas, aga seebalased
tulid kallale ja võtsid need ära ja lõid poisid mõõgateraga maha.
Ainult mina üksi pääsin seda sulle teatama!"
Kui see alles rääkis, tuli teine ja ütles: "Jumala tuli langes taevast
ja süütas pudulojused ja poisid ning põletas need ära.
Ainult mina üksi pääsin seda sulle teatama!" Kui see alles rääkis,
tuli teine ja ütles: "Kaldealased tegid kolm salka ja tungisid
kaamelite kallale ning võtsid need ära ja lõid poisid mõõgateraga maha.
Ainult mina üksi pääsin seda sulle teatama!" Kui see alles rääkis,
tuli teine ja ütles: "Su pojad ja tütred olid söömas ja viina joomas
oma vanima venna kojas. Vaata, siis tuli kõrve poolt suur tuul,
tõukas koja nelja nurka ja see langes noorte meeste peale, nõnda
et need surid! Ainult mina üksi pääsin seda sulle teatama!"
Pole ime, et räägitakse Iiobi teadetest kui asjad kokku jooksevad
ja halba juhtub kuhjaga.
See nimelt juhtus mõne minuti jooksul.
Ka meie räägime sageli Iiobi postist kui saame ebameeldivaid uudiseid,
aga sellist Iiobi posti on vähesed saanud, nagu Iiob ise sai.
Esmalt rääkis käskjalg, et etioopla- sed ehk seebalased röövisid Iiobi
vara ja tapsid tema sulaseid ja kui selle sõnumitooja lause oli veel
pooleli, tuli teine ja rääkis, et Jumala tuli, võimalik, et välk lõi
taevast ja surmas nii Iiobi lambad kui ka nende karjased.
Ja kui see veel rääkis, tuli kolmas ja rääkis, et kaldealased, hilisemad
babüloonlased röövisid Iiobi kaamlid ja tapsid neid hoidvad sulased.
Ja kui need sõnad olid veel õhus, tuli neljas ja rääkis, et maja
varises Iiobi kümne lapse peale ja surmas nad kõik.
Ja me mõtleme, et oleme raskusi kogenud.
Ja siin pole veel kõik.
Iiobi raamat räägib, et ta haigestus peale seda rasketesse paisetesse.
See polnud kerge ka ta naisele, sest ka naine oli kaotanud kümme last.
See on emale ehk veelgi raskem kui isale - see pere kannatas
tohutult palju, tohutult lühikese aja jooksul.
Endisest ühiskonna tugisambast sai hetkega kõigi poolt võõristust
tekitav luuser ja põlatu.
Põlatu, keda keegi ei tahtnud isegi vaadata.
Võibolla oled sinagi kogenud elus midagi sellist.
Sul on olnud kristlik kodu, hea lapsepõlv, kõike on olnud külluses.
Isegi kui on elatud puuduses, on andnud kodu hea lähtekoha -
ja ikkagi on nii läinud, et maja põles või kaotasid vara muidu,
töö lõppes, naine läks ära, tervis vedas alt, suvila läks, maja läks,
autod läksid, tervis läks - kõik läks.
Üks igipõline küsimus kõikides kultuurides on kõikjal olnud see -
miks juhtub heade inimestega halbu asju?
Esmalt seepärast, et kurjus valitseb maailmas.
Kannatuste põhipõhjus on saatanas - Jumala vastases -
temas sündis mäss Jumala vastu ja tema nakatas inimesi selle mässuga
pattulangemise kaudu.
Esimesed inimesed andsid saatanale loa külvata siia maailma kurjust ja
kannatust.
Iiobi raamat valgustab kannatuste tausta väga huvitaval viisil.
Tekst ütleb:
"Ent ühel päeval, kui Jumala lapsed tulid ja seisid Jehoova ees, tuli
ka saatan nende sekka. Ja Jehoova küsis saatanalt: "Kust sa tuled?"
Ja saatan vastas Jehoovale ning ütles: "Maad mööda hulkumast ja
rändamast!" Siis Jehoova ütles saatanale: "Kas oled pannud tähele
mu sulast Iiobit? Sest tema sarnast maa peal ei ole: vaga ja õiglane
mees, kardab Jumalat ja hoidub kurjast!"
Saatan vastas Jehoovale ning ütles: "Kas Iiob asjata Jumalat kardab?
Eks sa ole teinud igast küljest aia ümber temale ja ta kojale ning
kõigele, mis tal on? Sa oled õnnistanud tema käte tööd ja ta kari
on siginenud maal. Aga pista ometi käsi tema külge ja puuduta kõike,
mis tal on! Küllap ta sind näkku neab!" Siis Jehoova ütles saatanale:
"Vaata, kõik, mis tal on, olgu sinu käes! Ära ainult pista kätt
tema enese külge!" Ja saatan läks Jehoova juurest ära."
Saatan, kes oli varem olnud ka üks inglitest, keda siin luuleliselt
nimetatakse Jumala poegadeks, esitas Jumalale väljakutse,
et Jumal võtaks Iiobi pealt oma kaitse ära.
Mulle räägib see esmalt sellest, et Jumal kaitseb inimest.
Ilma Tema armuta oleks iga inimese elu üks suur kannatus.
Jumal kaitseb meid.
Jumal oli kaitsenud ka Iiobit.
Jumal oli andnud kõike külluslikult ja Iiob oli olnud Jumala kaitse all.
Nüüd tuli olukord, kus Jumal võttis teatud piirini oma kaitse ära.
Teiseks räägib see mulle seda, et on olemas kannatust, mille põhjuseks
võib pidada saatanat ja tema toetajaid,
aga ka see ei juhtu ilma Jumala loata.
Kolmandaks räägib see, et kõik kannatused pole me enda põhjustatud.
Sageli me arvame ja kuuleme ka sellist lohutust, et sa pead olema
teinud midagi valesti, kui sul on elus sellised asjad,
kui sa poleks valesti teinud, su elus poleks selliseid asju.
Vahel kuuleb sellist teoloogiat ja see on halvim võimalik lohutus,
mida inimene võib teisele anda.
Kõik kannatused ei tule sugugi meist inimestest.
On olemas sellist kannatust, mis tuleneb.
Masendus ei tule sugugi alati inimesest endast - vahel võib tulla.
Seega, esmalt - kannatused võivad tuleneda saatanast - ta võib
põhjustada ja tuua meie ellu asju, mida seal poleks tema tegevuseta.
VARAAIT
Teine põhjus, miks me kohtame ebaõnnestumisi ja kannatusi,
on meie oma vead ja valed valikud.
Me oleme pattulangenud inimkonna liikmed ja teeme ka ise vigu.
Teeme valesti ja mõtlematult, teeme pattu ja sageli kannatame oma süül.
Laulus 107 räägitakse inimestest,kes "istusid pimeduses ja surmavarjus,
olid vangis viletsuses ja raudus, sest nad olid tõrkunud vastu Jumala
sõnadele ja olid põlanud Kõigekõrgema nõu. Siis ta alandas
nende südant vaevadega; nad komistasid, ja ei olnud aitajat!"
Piibli kohaselt on Jumal andnud juhtnöörid ja nõu, kuidas me võime
elada õnnelikku elu, kuidas me võiksime elada head elu.
Kui me aga eirame neid juhtnööre, kannatame ise selle pärast ja
toome seeläbi ka teistele kannatusi.
Ka Iiobi sõbrad kasutasid seda, et teda lohutada.
Kannatad, kuna oled teinud midagi, mis on ära teeninud kannatuse.
Ehkki see polnud tõsi Iiobi puhul ega olnud Iiobi kannatuse põhisüü,
on see meie õnnetuste kõige levinum põhjus igatahes.
VARAAIT
Kolmas põhjus, miks Jumal lubab meile kannatusi on see, et Ta tahab
meid õpetada ebaõnnestumiste kaudu.
Iiobi raamatu viimases peatükis number 42 kirjutatakse:
"Siis Iiob kostis Jehoovale ja ütles: "Mina tean, et sina suudad kõike
ja et sinul ei ole ükski asi võimatu! Kes see on, kes mõistmatult
püüab varjata sinu nõu? Seepärast ma olen jutustanud, millest ma
pole aru saanud, asjadest, mis mulle on imelikud ja mida ma ei mõista!
Kuule siis ometi ja ma räägin, mina küsin sinult ja sina seleta mulle!
Ma olin ainult kõrvaga kuulnud kuuldusi sinust, aga nüüd on mu silm
sind näinud! Seepärast ma võtan kõik tagasi ning kahetsen põrmus ja tuhas!"
Iiob mõistis, et oli Jumalast kõnelenud mõistmatult ja oskamatult
ning valesti.
Ta möönis, et ta oli eksinud.
See oli palju öeldud mehe poolt, kellelt oli alati õpitud kuulma
vastust, kes oli alati olnud õiglane ja teadis alati asju paremini kui
paljud teised; Iiob oli täis tarkust ja oli ühiskonna tugisambaks.
Ta ise tunnistab, et ta teadis palju Jumalast, kuid polnud teda tundnud.
Nagu paljud meist - me teame palju Jumalast, kuid ehk ei tunne Teda.
On tuhandeid teolooge, kes teavad palju Jumalast, kuid ei tunne Teda.
Iiob õppis tundma Jumalat kitsikuse kaudu.
Usk nagu kukkus 42 või 35 cm peast südamesse.
Ka meie õpime Jumalat kõige paremini tundma just kannatuste
ja kitsikuse kaudu.
Kitsikuses meie suhe Jumalaga süveneb.
Piibel ütleb:
"Sellest te väga rõõmutsete, kuigi te nüüd vajaduse korral pisut
kurvastute mõnesugustes kiusatustes, et teie usk, kui see on läbi katsutud,
leitaks kallihinnalisem olevat kullast, mis kaob ja siiski tules
läbi katsutakse, ja oleks teile kiituseks ja hiilguseks ja auks
Jeesuse Kristuse ilmumisel,"
Peetrus kirjutab nii oma esimese kirja esimeses peatükis.
Kui see on vajalik, siis te kannatate.
Näib, et see on vajalik iga inimese elus, sest ilma ebaõnnestumiseta
me saame ise hakkama ja me hakkame ruttu ise hakkama saama.
Me ei vaja Jumalat ja seepärast kulub Jumalal palju energiat,
mitte kohvi, energiat, et Ta saaks meid muuta endast sõltuvaks ja seda
Ta üritab meiega teha kogu aeg, et Ta saaks muuta meid endast
sõltuvaks, mitte inimestest sõltuvaks või mingist ainest või harrastusest
või millegi tegemisest või millestki muust.
Peetrus kasutab siin võrdlust tules proovitud kullaga.
Kulda puhastatakse nii, et seda kuumutatakse ja suures kuumuses
tõuseb kulla massist mustus pinnale.
Kui see mustus, must räbu võetakse kuuma kulla pinnalt ära,
siis lastakse kullal jahtuda ja see on puhastatud kuld.
Mida puhtam on kuld, seda hinnalisem see on, seda rohkem on karaate.
Kannatused ja ebaõnnestumised nii nagu Iiobi elus, tõstavad sageli
ka meie elus pinnale kõiksugu sodi ja mustust, mida võib tunnistada
ja saada andeks ja mille võib selja taha jätta.
Jumal puhastab meid kitsikuste läbi ja seetõttu Ta annab meile kitsikusi,
seepärast kõik probleemid ei kao hetkega.
Tekst ütleb:
"Ja Jehoova pööras Iiobi saatuse, kui see palus oma sõprade eest;
ja Jehoova andis Iiobile kõike, mis tal oli olnud, kahekordselt. ...
Ja Jehoova õnnistas Iiobi viimist põlve enam kui ta esimest; ja tal
oli neliteistkümmend tuhat pudulojust, kuus tuhat kaamelit, tuhat paari
härgi ja tuhat emaeeslit. Ja tal oli seitse poega ja kolm tütart."
Mitte kakskümmend last vaid kümme last.
"Pärast seda elas Iiob veel sada nelikümmend aastat ja nägi oma lapsi
ja lapselapsi neli põlve. Ja Iiob suri, olles vana ja elatanud."
Iiobi elu lõppes hästi.
Jumal andis samapalju lapsi ja kahekordselt vara.
Sama hingetõmbega tuleb küll tõdeda, et miski kindlasti ei korvanud neid
lapsi, kes olid varem kaotatud.
Lapse kaotus on hullemaid kriise, mis inimest võib tabada.
Üks lapse kaotanud inimene ütles, et keegi ei peaks matma oma last.
Laste ülesanne on matta oma vane- maid, vanemate ülesanne pole matta
oma lapsi.
Siiski tuleb paljudel seda kogeda nagu Iiob, kõik lapsed läksid -
kõik kümme.
Jumal armastades armastas teda endale.
Kindlasti pöörab Jumal kõik neile õnnistuseks, kes Teda armastavad.
Mulle räägib see sellest, et Jumala lapse elu ei ole ainult kannatus -
Jumal kannab hoolt, Ta suudab pöörata meie elus uue lehe.
Ta suudab ja tahab õnnistada meid kõigis elu valdkondades.
Ta tahab meid kindlasti oma valude kaudu ja nimelt nende kaudu,
õpetada armastama Teda rohkem kui Tema antud õnnistusi.
Isegi kui me ei saa kõike, mida igatseme, läheb meil igatahes hästi
kui me toetume Jeesusele - sest Jumal on olemas ja Taevas
on olemas ja Jeesuse lepitustööd jätkub meist igaühe jaoks.
Jätkub sulle ja mulle ja naabrimehele.
Isegi kui me oleksime haiged ja vaesed surmani, ootab meid peale
seda taevas, kui me usume Jeesusesse.
Taevas, mis on palju rohkem kui mistahes ajalik õnnistus.
"Aga me teame, et neile, kes Jumalat armastavad, kõik ühtlasi heaks tuleb,
neile, kes tema kavatsuse järele on kutsutud."
Sinu elus pole mingit raskust, mingit probleemi, mingit kitsikust,
kannatust või valu, mida Jumal ei kasutaks sinu heaks, sest Ta
armastab sind ja on nüüd teinud kõik vajaliku sinu heaks.
Mingi valu ei saa eraldada sind Jumala armastusest.
Veel üks mõte, miks Jumal lubab meile ebaõnnestumisi - Ta tahab
kaitsta meid kõige hullema eest.
Jumalale pole kõige tähtsam, et sul läheks hästi.
Jumalale on kõige tähtsam, et sa oleksid kord Tema juures Taevas.
Jumalale on tähtsaim, et sa ei satuks hukatusse.
Seepärast - kõige tähtsaim põhjus, miks Jumal lubab meie ellu kannatusi-
Ta tahab meid kaitsta kõige hullema eest.
Taavet mõistis seda Psalmis 139:
"Vaata, kas ma olen valuteel ja juhata mind igavesele teele!"
Jumal peatab meid ja tõmbab enda juurde ebaõnnestumiste kaudu.
Ta tõmbas enda juurde apostel Pauluse ja õpetas mitmete valude kaudu
tundma Jeesust.
Paljud meist kindlasti küsivad, miks Jumal on lubanud seda, miks selle,
miks Jumal on andnud mulle selle inimese, miks Jumal on mind siia
juhtinud, miks Jumal pole seda teinud, miks ta on nii teinud jne.
Kui sa ei tunne Jumalat ja sul on raskusi elus, siis võib see olla aeg,
mil Jumal kutsub sind nende raskuste kaudu.
Või kui sa juba tunned Teda ja mõtled, kas see võib olla see Jumal,
kellele ma olen elu andnud, siis peatu Jumala ees, jäta Talle oma
asjad ja palu, et Ta näitaks sulle, miks Ta on lubanud sulle neid asju.
Ütle Talle, et ma tahan loota Sinu peale, et tahan loota Sinu peale,
isegi kui ma ei saa aru.
Palvetame koos!
Jeesus, Sa näed seda valu ja ahistust, mille keskel on praegu inimesed
ja Issand, meil on tohutu hulk "Miks?" küsimusi - miks, miks, miks.
Tänu, Taevane Isa, et Sa selle valu kaudu tõmbad meid endale lähemale
ja armastad meid endale ja ükski kannatus pole asjatu. Tänu selle eest!
Issand, lohuta Sina ja tõsta meie pilgud nägema Sinu võimalusi ja
Sind ennast nende valude kaudu. Tõmba meid lähemale, Jeesuse nimel,
aamen!
Aitähh, et olid vaatamas!
Me jätkame taas kahe nädala pärast sedasama sarja "Mis oleks kui?".
Siis me ka vestleme samal teemal Pasi Turuneniga.
Toeta TV7 tööd annetusega! Saaja: Taevas TV7.
Swedbank 221048388411 SEB 10220109461019
Jumal õnnistagu sind rohkelt ja me täname südamest sinu ja kõigi eest!
Aitähh, et oled vaatamas!
Tõlge: Ülle Kapanen