VARVET
Religiösa förutfattade meningar sitter ganska djupt.
Jarmo Sormunen Pastor
Vi skapar oss något sorts religiöst system som vi kan leva med.
Det må vara hur logiskt eller ologiskt som helst.
I alla händelser har alla en förutfattad mening om tro.
Medvetet eller omedvetet.
När någon möter evangeliet råkar hennes trossystem alltid i kris.
Vi tvingas möta våra fördomar och inse att de inte motsvarar -
verkligheten när vi möter Jesus.
Välkommen till Varvet.
Vi fortsätter undervisningsserien "Med andra ord" där vi talar om -
Jesu liknelser. Denna gång är temat Liknelser om nytt och gammalt.
Välkommen att vara med.
I Luk 5:30 och framåt skriver Lukas så här: -
"Fariseerna och deras skriftlärda kritiserade -
hans lärjungar och frågade: 'Varför äter och dricker ni -
tillsammans med publikaner och syndare?' Jesus svarade dem: -
'Det är inte de friska som behöver läkare utan de sjuka.
Jag har inte kommit för att kalla rättfärdiga -
till omvändelse utan syndare.'" (Luk 5:30-32)
Den judiska religiositeten och Jesu undervisning krockade ibland.
Fariseerna representerade sin tids religiösa elit.
Många av dem var lagkunniga och skriftlärda.
De ville göra sin religion till absolut sanning.
De försökte följa Mose lagar bokstavligt.
De var inga slappa typer utan de ville tjäna Gud på så fullt allvar -
som det överhuvudtaget är möjligt.
Förutom Mose lagar följde de många traditionella tolkningar och regler.
Att tjäna Gud var för dem detsamma som att -
följa lagarna och de heliga reglerna.
Att bokstavligt lyda Mose lag var villkoret för frälsning.
De blev förnärmade av att se Jesus och lärjungarna.
Jesus bröt ofta mot traditionerna och -
enligt många även mot Mose lag.
I Luk 5 delar Jesus en måltid med publikanen Levi i en -
tulltjänstemans hus tillsammans med en brokig skara.
Levi, som också kallas Matteus, hade just blivit frälst -
och fått sina synder förlåtna.
Några fariseer var förstås inte med på festen för de ansågs ju orena.
Men de hade övervakat Jesus och lärjungarna i flera dagar och -
nu väntade de utanför på att få läsa lagen för sällskapet.
När de så kom ut ur Levis/Matteus hus anföll fariseerna dem -
som schakaler och krävde en förklaring på deras beteende.
Hur kunde en religiös ledare och hans följe -
umgås med en öppet syndig människa?
Fast fariseerna ställde frågan till lärjungarna gav sig Jesus in i-
diskussionen och svarade genom att vända på frågan -
med hjälp av en lämplig liknelse.
Matteus återger Jesu ord sålunda: "Det är inte de friska som behöver -
läkare utan de sjuka. Gå och lär er -
vad detta ord betyder: Jag vill se barmhärtighet, inte offer.
Ty jag har inte kommit för att kalla rättfärdiga, -
utan syndare." (Matt 9:12-13)
Fariseerna ansåg sig vara rättfärdiga. Starka, friska, -
rättrogna, dugliga gudstjänare på alla sätt och vis.
Och de ansåg syndiga och publikaner vara sjuka.
Jesus liknade sig själv med en läkare vars uppgift är att bota sjuka.
Det var logiskt att läkaren befattade sig med sina patienter, syndarna.
Samtidigt satte Jesus fingret på kärnan i fariseernas religion.
För dem var nämligen det viktigaste i gudsrelationen -
att fullgöra sin plikt, att offra sitt liv för Gud.
Men de hade glömt bort kärleken och barmhärtigheten.
Utan dessa vinner man inget varken genom offer eller lydnad.
Det var som om Jesus sade: "Fariseer, ni har ingen nytta av -
er religiositet så länge ni hindrar syndare att komma till Gud.
Ni tror att ni är friska men ni är själva obotligt sjuka -
eftersom ni inte förstår vad ni lider av.
När någon är sjuk är han oftast väl medveten om det.
Åtminstone den finske mannen.
Jag erkänner att när någon i vår familj är sjuk vet inte alltid -
alla det, särskilt om det är kvinnorna som är sjuka.
Men om männen är sjuka vet alla det helt säkert.
För männen uttrycker sitt behov av vård och medkänsla -
tydligare än vad kvinnorna av någon anledning kanske gör.
Men ibland händer det att patienten förnekar sin sjukdom och -
vägrar bli behandlad. Han går inte till vårdcentralen och -
tar inte sin medicin. Han skäms över sin sjukdom.
Eller så är han rädd för att förlora fördelar om han erkänner den.
I värsta fall slutar det med döden.
Det är viktigt att erkänna sin sjukdom och söka hjälp.
Lycklig är den som vet om att han är syndsjuk.
Som går till den himmelske läkaren för att få -
rätt medicin mot sin sjukdom.
Vi är alla syndsjuka.
Den himmelske läkaren vill att vi blir medvetna om -
sjukdomen och söker oss till Honom för att bli botade.
Om du känner dig syndsjuk är du på rätt väg.
Gud vill ge dig världens bästa medicin: -
syndernas förlåtelse.
Lukas fortsätter från 5:33 så här: -
"De sade till honom: 'Johannes -
lärjungar och fariseernas fastar ofta och ber böner, men dina lärjungar -
äter och dricker.' Jesus sade till dem: Inte kan ni väl få -
bröllopsgästerna att fasta, så länge brudgummen är hos dem?
Men det skall komma en tid då brudgummen tas ifrån dem, -
och på den tiden skall de fasta.'" (Luk 5:33-35)
I Jesu liknelser är åtminstone tre detaljer värda att noteras.
Vi kan urskilja bakgrunden, det vill säga situationen då Jesus -
uttalade sina ord. Att förstå den är oerhört viktigt -
för att förstå liknelsen rätt.
För det andra finns där alltid ett problem -
som Jesus förväntas lösa.
För det tredje ger liknelsen svaret på just det problemet.
Åtminstone på ett problem. Man kan nog finna svar på flera men -
vi frestas ofta att läsa mellan raderna fast -
i liknelserna står det i allmänhet inte mycket där -
utan det finns ett enda stort budskap som Jesus vill att vi minns.
I den här situationen var det fariseernas ständiga granskning -
och kritiska inställning mot Jesus som utgjorde bakgrunden.
Det var som en grekisk kör som ständigt synade Jesus och som -
var redo att genast ingripa om Han begick det minsta fel.
Eller om den minsta negativa, syndiga inställning -
kunde anas hos Honom påpekade fariseerna genast: -
"Vore Du Guds son skulle Du inte kunna göra så!"
Den pressen levde Jesus alltid med och den -
utgör bakgrunden till denna liknelse.
Det akuta problemet fariseerna lyfte fram rörde fastan.
Regelbunden fasta varje månad eller vecka var en väsentlig del av -
fariseernas religiositet och gudfruktighet.
För att förstå Jesu svar bör vi föreställa oss följande: -
Mose lag krävde bara en fasta, -
i samband med den stora försoningsdagen.
I den sägs att tionde dagen i sjunde månaden är försoningsdagen.
"Samlas då till en helig fest, fasta och offra till Herren." Eldsoffer.
Enligt sin egen tradition fastade fariseerna två dagar i veckan.
Så ville de visa sin underkastelse inför Gud.
Uppenbarligen följde även Johannes lärjungar denna tradition -
eftersom fastan gör det lättare att fokusera i allomfattande bön.
Fariseerna drog in Johannes lärjungar i bilden bara för att -
stärka sitt eget syfte. Inte för att de delade motivet till fasta.
Anmärkningsvärt är att fariseerna inte sade "Dina lärjungar -
fastar inte." utan "Dina lärjungar äter och dricker."
De spetsade till motsättningarna.
Jesus vägrar jämföra sina och Johannes lärjungar.
Istället visar Han med liknelsen att de två profeternas, -
Jesus och Johannes och deras efterföljares, situationer var olika.
Jesus var ju brudgummen som umgås med sina vänner.
Lika vansinnigt som att gästerna skulle fasta under bröllopet -
var det att förvänta sig fariseisk lagbundenhet av lärjungarna.
Jesus ser inte fastan som något mekaniskt system -
som styrs av veckodagarna.
Om ett Guds barn fastar eller inte bör avgöras av omständigheterna.
Det är tid att fasta eller tid att låta bli.
Fastan var och är naturlig. Särskilt vid tider av -
bekymmer, kriser och inför svåra beslut.
Då finns det anledning att fasta.
Profetiskt tilllade Jesus att det nog skulle bli fastetider -
även för lärjungarna, allra senast då Jesus skulle tas ifrån dem.
Då skulle även de fasta.
Vid betraktande av denna liknelse kommer jag att tänka på: -
Vad är egentligen skillnaden mellan tro och religion?
Religionen är ett system som antas leda till -
kontakt med Gud om man följer det.
Kontakten upprätthålls genom att utföra vissa ritualer -
på bestämda tider och sätt.
Vad Gud eller gudarna tycker om dig beror helt på -
hur du lyckas med att följa reglerna.
Tron handlar om något helt annat.
Den är en förtroenderelation med Gud som aktivt påverkar mitt liv.
Det är en relation... som... -
Som är mellan mig och Gud. En kärleksrelation i grund och botten.
Därför bör vi fråga oss -
om vi fastar, ber, lovprisar, läser Bibeln, vittnar om Frälsaren -
för man ska göra det? Eller för att det stärker vår relation med Gud?
Och för att jag vill göra det för att min käre Gud vill det.
Jag minns då jag kramat tågsätet så knogarna vitnat och tänkt: -
"Jag måste berätta för min medpassagerare om Jesus!"
"Jag måste. Annars håller jag inte måttet och Gud straffar mig!"
Istället för att fundera på hur jag kan hjälpa personen att -
få njuta av Jesu sällskap, att komma i kontakt med Jesus.
I Luk 5:36 och framåt står det: "Han sade också till dem i en liknelse: -
'Ingen skär bort en lapp från en ny mantel och sätter den på en gammal.
Om någon gjorde det skulle den nya manteln förstöras, och lappen från -
den nya manteln skulle inte passa till den gamla.'" (Luk 5:36)
Jesus svarade på fariseernas och religiositetens största problem -
återigen med en liknelse.
Den gamla lagreligiositeten och det nya nådeevangeliet -
var oförenliga.
Har du någon gång försökt laga ett par jeans?
Du vet hur knäna slits på ett par Levi's eller Wrangler.
Jag använder Wrangler och jag blir ständigt irriterad när -
byxorna som annars är felfria får en rispa på knät -
som sedan blir ett hål som bara växer.
I min ungdom var det mode att laga knäna eller rumpan -
med lappar av mörkare tyg från andra jeans. Man kunde även ha -
grällt färgade lappar som framhävde lagningen. Det var väldigt inne.
Men om lappen kom från jeans som aldrig tvättats blev det inte bra.
Den nya lappen trasade sönder det redan nötta tyget.
För ett nytt tyg krymper, ett gammalt gör det inte.
Det är en grundregel för den som lagar ett tyg.
Lika illa som en ny tyglapp passar på ett gammalt tyg, passar -
nådeevangeliet in i judisk, eller någon annan, lagfromhet.
För den som förlitar sig på sig själv och sin egen kraft -
är det sårande att nåden inte kan förtjänas.
Det är som att försöka laga ett slitet tyg -
med en lapp av nytt tyg.
Det här möter man i alla religioner. Kan man inte förtjäna -
Guds eller gudarnas gillande försöker man muta Honom eller dem.
I vissa religioner försöker man rent av lura dem.
Men det egna förlorade utrymmet kan inte erkännas.
Den finske mannen har fått lära sig att om han inte klarar sig själv -
så ska han heller inte tigga om nåd.
Nåden är för de svaga - inte för mig.
Nåden krossar självrättfärdigheten. Den passar inte -
i ett sinne med självtillit.
Den trasar sönder självrättfärdigheten -
som en ny jeanslapp sliter sönder gammalt tyg.
Jesus avslutade sin tanke genom en annan liknelse.
Enligt Honom passar inte nådeevangeliet det minsta -
ihop med den gamla lagfromheten.
Och ännu sämre passar den gamla religiositeten ihop med -
frälsningssystemet som Jesus kom med.
I vers 37 läser vi: "Ingen häller nytt vin i gamla skinnsäckar.
Då skulle det nya vinet spränga säckarna -
och vinet skulle rinna ut och säckarna förstöras.
Nej, nytt vin bör man hälla i nya säckar."
För oss finländare är bilden av vinsäckar inte lika bekant som -
bilden av att laga ett gammalt plagg.
Bättre förståelse ger bilden av en plastdunk för jäsning av mjöd.
När mjödet jäser utvidgas vätskan och trycket i dunken ökar...
En gång skulle en granne brygga mjöd hemma. Han litade inte på -
instruktionen utan tillsatte tio gånger mer jäst.
När min fru hälsade på grannen såg hon på balkongen -
ett par plastdunkar, runda som fotbollar! Som tur var -
höll plasten och mannen såg till att dunkarna öppnades i skogen.
I Mellanösterns kulturer förvarades vin och andra drycker -
vanligen i "dunkar" av getskinn.
Skinnet hade tagits om hand och rengjorts utan att skada det och...
Ben- och svansöppningen hade knutits ihop och man hade gjort -
en hällpip av halsöppningen.
Skinn behåller sin elasticitet ganska länge -
så det lämpar sig bra för vinförvaring.
När vinet jäser töjer sig skinnsäckarna och utvidgar sig.
Säckarna kunde återanvändas flera gånger -
men när de åldrades förlorade de sin elasticitet.
Då förvarade man bara vatten i dem.
Ingen var så dum att han hällde ojäst vin i en gammal skinnsäck.
Skinnet hade då spruckit, vinet runnit ut och båda hade förstörts.
Jesus skulle inte agera så tanklöst att Han skulle ha förenat -
den gamla fariseiska tron med den nya nådeläran.
Jesus kom för att skapa något helt nytt.
Här jämför Jesus inte någon gammal kristen tro med en ny -
liksom man ibland hör det tolkas.
Det nya vinet är inte motsatsen till någon gammal kristen kultur.
Det motsvarar här en lagfromhet skapad av människor.
I det här fallet judisk lagfromhet, inte kristendom alls.
Det nya är nådeevangeliet som Jesus lär ut.
På den första kristna pingsten hälldes det nya vinet över jorden.
Och det har inte avdunstat sedan dess.
Fortfarande flödar det där tron på Jesus finns.
I vers 39 sägs: "Och ingen som ha druckit gammalt vin vill ha nytt.
Han säger: 'Det gamla är bäst.'"
Här knyter Jesus ihop det fariseiska problemet.
Det är en ny liknelse, helt olik den om vinsäckarna.
Jag är ingen vinkännare men jag har hört att ju äldre ett vin är -
desto bättre är det i allmänhet.
Så klart har växtmiljö och druvsort också stor betydelse.
Men vinet sägs bli bättre när det åldras.
På Jesu tid var ungt vin sådant vin som inte hade jäst, -
som ännu inte innehöll alkohol.
Det hade ännu inte vinets arom och smakade därför -
inte rätt för den som vant sig vid gammalt vin.
Genom detta beskrev Jesus fariseernas inställning till -
lärjungarna. De var vana vid Mose och sina traditionella regler.
Det kändes tryggt som ett gammalt årgångsvin.
Den helt nya förkunnelsen om nådeevangeliet, att Jesus sonar -
våra synder, gjorde dem osäkra och otrygga.
Deras favoritfras var: "Så har vi alltid gjort.".
Ett gammalt knep var alltid bättre än ett knippe nya, tyckte de.
Den finska fariseen går i samma spår.
Vi är av naturen förändringsmotståndare.
Det nya kräver anpassning, att göra saker på ett nytt sätt.
Vi är av naturen ganska lata.
Vi accepterar tal om förändring men när vi -
själva måste ändra på något blir det lite för mycket.
För förändring är alltid skrämmande, även i andliga frågor.
Fast vi längtar efter en ny förbindelse med Gud så -
fjättrar förändringsrädslan oss lätt vid det gamla.
Evangeliet om Jesus kan skrämma även dig.
För det förutsätter att komma ut i ljuset, sanningen om ditt liv.
Det ger dig bara en möjlighet: att förlita dig på Guds nåd.
Men det är till att göra just det som Jesus kallar dig just nu.
Jesus ger dig något helt nytt.
Paulus säger att om någon är i Kristus är han en ny skapelse.
Det gamla har försvunnit och något nytt har kommit i dess ställe.
Jesus vill föda något helt nytt i ditt liv.
Han vill visa hur mycket Han älskar dig och -
hur mycket Han redan har förlåtit dig -
och hur nådig Han är mot dig.
Det är något helt annat än det vi är vana vid.
Jesus vill föra dig ännu djupare in i den nåden -
och visa dig att den fortfarande är sann.
Den var inte bara sann när du började tro -
utan den är ännu sannare nu.
Eller i alla fall lika sann.
Låt oss be tillsammans.
Jesus vi tackar Dig för att -
Ditt nya är miljoner gånger bättre än vårt gamla.
Herre, vi tackar Dig för att Du skapar nytt i våra liv.
Vi ber, Jesus, att vi inte ska göra motstånd mot det som Du -
gör i våra liv. I denna stund Herre, -
rasera hindren vi ställer upp emot tron.
Och ge oss, Herre, tillit till att Du skapar nytt och bättre.
Det är miljoner gånger bättre än lagfromheten och alla måsten -
som vi har en sådan fallenhet för.
Tack Jesus för Ditt försoningsarbete.
Tack för Din förlåtelse. Tack för Din trofasthet Jesus.
I Ditt heliga namn. Amen.
Tack för att du även denna gång var med på Varvet.
Vi fortsätter i liknelsernas tecken om två veckor.
Stöd Heaven TV7!I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
SMS:a ”HeavenTV7 100” till 72672 (så skänker du 100 kr)
Stöd Heaven TV7!I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
SMS:a ”HeavenTV7 100” till 72672 (så skänker du 100 kr)
Tack för att du var med. Och må Herren välsigna dig.
Vi ses igen om två veckor. Hej då!
Översättning: Marita Bäckvall Heaven TV7